КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження 
№22-ц/824/8807/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2026року   місто Київ
справа № 757/49614/17-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Таргоній Д.О., Голуб С.А.
за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 липня 2025року, ухвалене під головуванням судді Григоренко І.В., повний текст рішення складено 17 липня 2025 року, у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Акціонерне товариство «Оксі Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив в рахунок погашення заборгованості у розмірі 2421151,28 доларів США, що за курсом НБУ становить63311202,94 грн. ОСОБА_5 перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором №014/9408/74/57728 від 11липня 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 11 липня 2007 року Приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П. за реєстровим №3660 і зареєстрованого в державному реєстрі правочинів від 11липня 2007 року, шляхом реалізації її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною продажу на рівні ринкових цін на підставі оцінки, здійсненої в межах виконавчого провадження, на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».
В мотивування вимог посилався на те, що відповідно до кредитного договору від 11 липня 2007 року №014/9408/74/57728, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , банком позичальнику було надано споживчий кредит у розмірі 294 350 доларів США строком до 11 липня 2027 року зі сплатою 13% річнихта позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом.
Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 11 липня 2007 року №014/9408/74/57728 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 11 липня 2007 року, посвідчений Приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П. за реєстровим №3664з, згідно п.1.2 якого предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 липня 2007 року.
Вказував, що 20 березня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №96/05/13/531 до кредитного договору від 11 липня 2007 року №014/9408/74/57728, відповідно до умов якої на період з 20 березня 2009 року до 20березня 2010 року було зменшено розмір щомісячного платежу та встановлено новий графік погашення. 
У зв`язку із укладенням між сторонами додаткової угоди від 20 березня 2009 року №96/05/13/531були внесені зміни до договору іпотеки від 11 липня 2007 року шляхом укладення договору про внесення змін та доповнень до договору іпотеки.
Зазначав, що у зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11липня 2007 року №014/9408/74/57728. 
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18жовтня 2011 року у справі №2-3982/11 позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 11 липня 2007 року №014/9408/74/57728 у розмірі 376 407,16 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 жовтня 2011 року становить 3 002 110,59 грн.
Посилався на те, що заборгованість за кредитним договором не погашена, а рішення суду про стягнення заборгованості не виконано. Так, станом на 09 червня 2017 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором від 11 липня 2007 року №014/9408/74/57728 становить 2 421 151,28 доларів США, що за курсом НБУ становить 63 311 202,94 грн. за період з 11 липня 2007 року по 09 червня 2017 року.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28вересня 2023 року замінено позивача у цивільній справі з АТ «Райффайзен Банк» на його правонаступника - ОСОБА_3 ; виключено ОСОБА_3 зі складу третіх осіб у вказаній цивільній справі.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року позов ОСОБА_3 задоволено.
В рахунок погашення заборгованості у розмірі 2 421 151,28 долар США, що за курсом НБУ становить 63 311 202,94 грн. ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 за кредитним договором №014/9408/74/57728 від 11 липня 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П. від 11 липня 2007 року за реєстровим номером 3660 і зареєстрованого в державному реєстрі правочинів від 11 липня 2007 року, шляхом реалізації її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною продажу на рівні ринкових цін на підставі оцінки, здійсненої в межах виконавчого провадження на користь ОСОБА_3 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача  ОСОБА_1  - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що кредитор (первісно - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») вже реалізував своє право вимоги дострокового повернення заборгованості за кредитним договором №014/9408/74/57728 шляхом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. За результатами розгляду цього позову рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2011 року у справі №2-3982/11 було встановлено розмір заборгованості - 376407,16 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 жовтня 2011 року становило 3002110,59 грн. 
Вважає, що строк виконання зобов`язання був змінений на достроковий, оскільки кредитор реалізував право передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України.
Вказував, що суд першої інстанції без будь-якого правового аналізу прийняв розрахунок позивача, яким розмір заборгованості визначено у 2421151,28 доларів США (63311202,94 грн.), що більш ніж у шість разів перевищує суму, встановлену рішенням суду від 18жовтня 2011 року. 
Зазначав, що у оскаржуваному рішенні не встановлено, з яких складових сформована вказана сума та не досліджено період, за який здійснено донарахування. Таким чином, суд не перевірив, чи відповідає розрахунок вимогам ст.625 ЦК України і не навів мотивів, з яких відступив від правової позиції щодо припинення нарахування процентів після реалізації права дострокової вимоги.
Посилався на те, що суд першої інстанції не встановив та не надав належної правової оцінки обставинам того, що позивач фактично здійснює одночасне звернення стягнення на предмет іпотеки у різних правових формах, що суперечить суті інституту забезпечення виконання зобов`язань та призводить до подвійного стягнення.
Вказував, що у межах виконавчого провадження НОМЕР_3 від 09 жовтня 2020 року вже здійснювалося примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Шевченко О.В. від 01червня 2020 року №1321 щодо звернення стягнення на ту саму квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , що належить апелянту.
Зазначав, що 26 лютого 2021 року вже відбувалися електронні торги з продажу предмета іпотеки, які так і не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. У зв`язку з цим, 26 лютого 2021 року було сформовано протокол торгів.
Посилався на те, що позивач, не припинивши процедуру позасудового звернення стягнення, одночасно звернувся до суду із новим позовом про звернення стягнення на той самий предмет іпотеки, причому на значно збільшену суму заборгованості. Такий спосіб поведінки свідчить про зловживання матеріальними (цивільними) правами з боку ОСОБА_3 , що прямо суперечить принципам добросовісності, справедливості та розумності.
Вказував, що судом першої інстанції невраховано дії мораторію на стягнення валютної іпотеки.
Зазначав, що суд першої інстанції не звернув увагу на заборону кредитній установі відступити на користь іншої фізичної особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені в Законі №1304-VII, незалежно від посилань АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 про законність такого відступлення. 
Посилався на те, що суд першої інстанції не зазначив про дію спеціальних обмежень воєнного стану; не вказав на наслідки ухвалення рішення в умовах законодавчої заборони його виконання; не здійснив оцінку пропорційності такого втручання у право власності в умовах воєнного стану.
04 травня 2026 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Треті особи:  ОСОБА_4 , АТ «Оксі Банк», ТОВ«Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» у судове засідання не з`явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, 11 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №014/9408/74/57728, відповідно умов якого кредитор надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 294350 доларів США, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів банку, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Кредит надається на 240 місяців з 11 липня 2007 року по 11 липня 2027 року включно згідно Графіку надання кредиту, зі сплатою 13 % річних.
У п.1.3 кредитного договору сторони погодили, що погашення кредиту здійснюється згідно Графіку погашення кредиту (додаток 2 до договору) в розмірі 1/240 від суми ліміту отриманого кредиту згідно з п.1.1 цього договору; погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно.
Відповідно до п.2.1 вказаного договору кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі: придбання квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з п.5.5 кредитного договору позичальник зобов`язується достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що визначені цим договором у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.
Умовами п.6.5 зазначеного договору визначено, що кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадку невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та інших випадках, передбачених цим договором. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення.
Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 11 липня 2007 року №014/9408/74/57728 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 11 липня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. за реєстровим №3664з.
Згідно з п.1.2. договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 11 липня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. за реєстровим №3660з і зареєстрованого в державному реєстрі правочинів від 11 липня 2007 року.
Відповідно до п.3.1.4. договору іпотеки іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим або у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 5 цього договору та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки.
Договір іпотеки є чинним, в судовому порядку не припинений та не визнаний недійсним.
20 березня 2009 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №96-05/13/531 до кредитного договору №014/9408/74/57728 від 11 липня 2007 року, згідно умов якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, визначених кредитним договором №014/9408/74/57728, а саме, тимчасово на період з 20 березня 2009 року по 20 березня 2010 року зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором.
20 березня 2009 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладено договір поруки №96-05/13/532.
30 липня 2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором №014/9408/74/57728 від 11 липня 2007 року, що був укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , а також 30 липня 2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» було укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, що був укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 11 липня 2007 року.
30 липня 2021 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» було укладено аналогічні договори відступлення прав вимоги за кредитним договором №014/9408/74/57728 від 11 липня 2007 року та договором іпотеки від 11 липня 2007 року, яка в цей же день уклала договори відступлення прав вимоги за кредитним договором №014/9408/74/57728 від 11 липня 2007 року та договором іпотеки від 11 липня 2007 року з ОСОБА_3 .
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28вересня 2023 року замінено позивача у цивільній справі з АТ «Райффайзен Банк» на його правонаступника - ОСОБА_3 ; виключено ОСОБА_3 зі складу третіх осіб у вказаній цивільній справі.
Як зазначив у судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_1 , останній звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до  ОСОБА_3 , ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», АО «Оксі Банк», ТОВ «Фінтайм Капітал»про визнання недійсними договорів відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договарими іпотеки.
На час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції рішення у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсним договорів відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договарими іпотекине ухвалено.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зверталося до Печерського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2011 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2012 року у справі №2-3982/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 11 липня 2007 року №014/9408/74/57728 у розмірі 376 407,16 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 жовтня 2011 року становить 3 002 110,59 грн., з яких: 304 650,84 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.10.2011 року становить 2 429 803,70 грн. - заборгованість за кредитом, 52 613,11 доларів США 11 центів, що за курсом НБУ станом на 18.10.2011 року становить 419 626,38 грн. - заборгованість за відсотками, 5 057,75 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.10.2011 року становить 40 339,10 грн. - пеня за прострочення погашення кредиту, 14 085,46 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.10.2011 року становить 112 341,40 грн. - пеня за прострочення погашення відсотків; у задоволенні іншої частини вимог позову відмовлено; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Судами у справі №2-3982/11 встановлено, що з травня 2010 року відповідачОСОБА_1 не виконує кредитні зобов`язання. 29 квітня 2010 року відповідачам були направлені вимоги про дострокове виконання зобов`язань у 30-денний термін, однак відповідачі залишили вимогу без виконання. Станом на 19 травня 2011 року заборгованість за кредитним договором від 11 липня 2007 року №014/9408/74/57728 становила: за кредитом - 304 650,84 доларів США, що за курсом НБУ становила 2 430 656,73 грн., за відсотками - 52 613,11 доларів США, що за курсом НБУ становила 419 773,70 грн.
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором №014/9408/74/57728 від 11 липня 2007 року у розмірі 2 421 151,28 доларів США, що за курсом НБУ становить 63 311 202,94 грн. звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позичальник порушував умови кредитного договору, не виконував взятих на себе зобов`язань, що, зокрема, підтверджується рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2011 року у справі №2-3982/11, не спростував розміру заборгованості за кредитним договоромрозрахованої за період з 11 липня 2007 року по 09 червня 2017 року, а відтак наявні підстави длязвернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною продажу на рівні ринкових цін на підставі оцінки, здійсненої в межах виконавчого провадження.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Положеннями частини 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленим іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ч.2 ст.35 Закону України «Про іпотеку»).
Таким чином, закон передбачає декілька способів звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду; позасудовий: на підставі виконавчого написа нотаріуса, або ж на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.
При цьому, визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до п.5.4. договору іпотеки від 11 липня 2007 року звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу; згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.
Згідно з п.5.5.3. договору іпотеки реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса, може проводитися, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах встановлюється за рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо така згода не досягнута - спеціалізованою організацією, що проводить прилюдні торги на підставі оцінки предмета іпотеки.
Право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя, встановленого п.5 договору іпотеки від 11 липня 2007 року, належить іпотекодержателю (п.5.6. договору іпотеки).
Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження розміру заборгованості у сумі 2421151,28 доларів США позивачем було надано розрахунок заборгованості за період з 11 липня 2007 року по 09 червня 2017 року, згідно якого заборгованість відповідача станом на 09 червня 2017 року становить 2 421 151,28 доларів США, що за курсом НБУ становить 63 311 202,94 грн. та складається з: 304 625,84 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 292 939,56 доларів США - заборгованість за відсотками; 1 823 585,88 доларів США - пеня.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшовши висновку про наявність підстав в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором №014/9408/74/57728 від 11липня 2007 року у розмірі 2 421 151,28 доларів США, що за курсом НБУ становить 63 311 202,94 грн. звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири не перевірив належним чином розрахунок заборгованості та не звернув увагу на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 та від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (пункт 6.19).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.
Отже, кредитор (первісно - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернувшись до Печерського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа №2-3982/11) реалізував своє право вимоги передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України щодо дострокового повернення заборгованості за кредитним договором №014/9408/74/577.
З огляду на те, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договоромне виконав, у останнього була наявна заборгованість у розмірі 376 407,16 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 жовтня 2011 становило 3 002 110,59 грн., що встановлено рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2011 року у справі №2-3982/11, яка не погашена, кредитор правомірно у серпні 2017 року звернувся до суду з даним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Отже позивач мав право звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості у розмірі 376 407,16 доларів США.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшовши висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки не взяв до уваги, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18жовтня 2011 року у справі  №2-3982/11 було встановлено розмір заборгованості - 376 407,16 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.10.2011 становило 3 002 110,59 грн., а відтак дійшов помилкового висновку, що у даній справі позивачем доведено розмір заборгованості відповідача у сумі 2 421 151,28 доларів США, що за курсом НБУ становить 63 311 202,94 грн.
У зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_7 виходячи з наступного.
Як встановлено відповідач має перед позивачем заборгованість у розмірі 376 407,16 доларів США.
З матеріалів справи вбачається, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» у позасудовому порядку у червні 2020 році звернувся до приватного нотаріуса КМНО Шевченко О.В. з заявою про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на квартиру     АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №014/9408/74/57728 від 11 липня 2007 року.
01 червня 2020 року приватним нотаріусом КМНО Шевченко О.В. вчинено виконавчий напис за №1321 про звернення стягнення на квартиру       АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №014/9408/74/57728 від 11 липня 2007 року.
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до   ОСОБА_3 , треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Чижик А.П., Приватний нотаріус КМНО Шевченко О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (справа №757/9916/21).
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19 грудня 2023 року визнано виконавчий напис, що вчинений 01 червня 2020 року приватним нотаріусом КМНО Шевченко О.В., зареєстрований в реєстрі за №1321 таким, що не підлягає виконанню.
Постановою Київського апеляційного суду від 24 липня 2024 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 грудня 2023 року скасовано та ухвалено у вказаній справі нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2443 грн.
09 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим В.В. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого напису №1321 від 01 червня 2020 року про звернення стягнення на квартиру     АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 . Заборгованість станом на дату розрахунку 24 квітня 2020 року складає 711 453,30 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 19 218 986,01 грн. 
В межах даного виконавчого провадження 26 лютого 2021 року були призначені електронні торги з продажу предмета іпотеки, які не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. А тому, 26 лютого 2021 року було сформовано протокол торгів.
З викладеного вбачається, що кредитор не дочекавшись ухвалення рішення у даній справі одночасно почав процедуру позасудового звернення стягнення на той самий предмет іпотеки.
Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення позову не з'ясував питання щодо виконавчого провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого напису №1321 від 01 червня 2020 року.
Суд апеляційної інстанції перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача щодо подвійного стягнення з'ясував, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 03 листопада 2025 року було зареєстровано право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності - свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися. 
Отже на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції кредитор ОСОБА_3 зареєстрував право власності на іпотечну квартиру у позасудовому порядку, тобто відбулося позасудове завершення іпотеки.
З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову  ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації квартири, що належить на праві власності ОСОБА_1  на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною продажу на рівні ринкових цін на підставі оцінки, здійсненої в межах виконавчого провадження, оскільки за позивачем вже зареєстроване право власності на предмет іпотеки, а відтак договір іпотеки вичерпав свою дію.
Таким чином рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 .
Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на заборону кредитній установі відступити на користь іншої фізичної особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені в Законі №1304-VII, незалежно від посилань АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 про законність такого відступлення колегія суддів зазначає, що їх законність не є предметом перевірки у даній справі.
Доводи апеляційної скарги про те, що невраховано дії мораторію на стягнення валютної іпотеки колегія суддів відхиляє, оскільки Закон України «Про мораторій на звернення стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність 21 квітня 2021 року та на даний час іпотека вичерпала свою дію.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги представника відповідача  ОСОБА_1  - ОСОБА_2 .
Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Виходячи з положень ст.141 ЦПК України стягненню з позивача на користь відповідача підлягають судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1920 грн.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Акціонерне товариство «Оксі Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» про звернення стягнення на предмет іпотеки- відмовити.

Стягнути з  ОСОБА_3 , адреса:       АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_1  на користь  ОСОБА_1 , адреса:     АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2  судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1920 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий:

Судді: