Справа №: 348/2158/26 
Провадження №: 2/343/1311/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 348/2158/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:
позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість в розмірі 17105,89 грн, із яких: сума кредиту - 7418,94 грн, сума процентів за користування кредитом - 9686,95 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.05.2023 ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 уклали в електронному вигляді договір № 6713267, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 9000,00 грн, строк кредиту - 360 днів, стандартна процентна ставка 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання та перерахував кредитні кошти на картку № НОМЕР_1 . У період із 29.05.2023 до 27.05.2024 відповідачка здійснила оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 19268,33 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 1581,06 грн та на оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 17687,27 грн. 25 вересня 2023 року укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до якого ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" відступило на користь ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" (до зміни найменування ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА") права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 6713267 від 29.05.2023. Заборгованість відповідачки за вказаним договором становить 17105,89 грн, із яких: сума кредиту - 7418,94 грн, сума процентів за користування кредитом - 9686,95 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі. Не заперечив проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, де визначена дата судового засідання, з копією позовної заяви з додатками (а.с. 85) рекомендованим поштовим відправленням за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 76), яке нею отримано особисто 20.08.2026, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 88). Також дані РНОКПП відповідачки внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує її можливість отримувати всі процесуальні документи у застосунку "Дія". Відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду не подавала.
Спір між сторонами не вирішений.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
19 серпня 2026 року суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та проведенням судового засідання, а також задоволив клопотання позивача про витребування доказів.
08 вересня 2026 року на адресу суду надійшли витребовувані докази.
10 вересня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:
як установив суд, порядок надання фінансових послуг ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" визначений у Правилах надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (а.с. 91-100).
29 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим ознайомилася з умовами кредитування у вказаному Товаристві, про що свідчить Паспорт споживчого кредиту, який вона підписала за допомогою одноразового ідентифікатора С1958 (а.с. 101-102).
Ознайомившись із основними умовами кредитування, ОСОБА_1 підписала електронним цифровим підписом з використанням одноразового ідентифікатора С1958 договір № 6713267 про надання споживчого кредиту, за умовами якого сторони погодили, що на умовах, установлених цим договором, Товариство зобов`язується надати клієнту кредит, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1). Сума кредиту - 9000,00 грн (п. 1.2). Строк кредиту - 360 днів (п. 1.4). Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору (п. 1.5.1). Знижена процентна ставка 1,493 % в день та застосовується відповдно до визначених у договорі умов (п. 1.5.2). Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 (п. 2.1) (а.с. 11-16). Додатком № 1 до договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який відповідачка також підписала за допомогою одноразовового ідентифікатора С1958 (а.с. 16 звор. - 17). 
На підставі договору про організацію переказу грошових коштів № 087/20-П про надання послуг з переказу коштів від 08.07.2020 (а.с. 20-23) ТОВ "ФК "КОНТРАКТОВИЙ ДІМ" перерахувало від ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" на картку НОМЕР_2 29.05.2023 кредитні кошти в сумі 9000 грн, про що свідчить повідомлення № 7/4942 від 29.05.2024 (а.с. 18-19). 
Згідно з повідомленням АТ КБ "ПРИВАТБАНК" № 20.1.0.0.0/7-260827/56131-БТ від 31.08.2026, картка № 5169360003157942 емітована на ім`я ОСОБА_1 , на яку 29.05.2023 зараховано 9000,00 грн (а.с. 89).
Як слідує з розрахунку заборгованості за договором № 6713267 від 29.05.2023 (а.с. 24-31), за ОСОБА_1 станом на 26.05.2024 рахувалася заборгованість в розмірі 17105,89 грн, із яких: основний борг - 7418,94 грн (9000,00 грн - 1581,06 грн внесеної сплати на погашення тіла кредиту), 1335,23 грн - заборгованість за зниженими процентами, 26038,99 грн - заборгованість за стандартними процентами, що разом за процентами складає 27374,22 грн, із яких погашено 17687,27 грн, а відтак заборгованість за процентами склала 9686,95 грн. Проценти нараховані за період із 29.05.2023 до 07.06.2023 за зниженою відсотковою ставкою, за період із 09.06.2023 до 06.12.2023 - за стандартною відсотковою ставкою, які нараховавувалися на суму непогашеного тіла кредиту.
27 травня 2024 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (клієнт) та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" (фактор) було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержавння яких належить клієнту (п. 1.1). Перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п. 1.2) (а.с. 36-44).
Згідно з актами до договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 та платіжними інструкціями, ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" передав, а ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" прийняв Реєстр боржників та здійснив сплату згідно договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 (а.с. 45-46, 49-50).
Відповідно до Реєстру боржників від 27.05.2024, до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6713267 на загальну суму 17105,89 грн, із яких: 7418,94 грн - заборгованість за кредитом, 9686,95 грн - заборгованість по процентах (а.с. 47-48). 
25 листопада 2024 року ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" змінило найменування на ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", на що вказує відповідне рішення № 251124/1 (а.с. 55).
Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, право вимоги за яким перейшло до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", непогашення відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Оцінка суду та норми права, які застосував суд:
суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов такого висновку.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно із якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, в якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як установив суд із матеріалів справи, 29.05.2023 ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та відповідачка ОСОБА_1 в електронному вигляді уклали договір № 6713267 про надання споживчого кредиту, що свідчить про виникнення між ними кредитних правовідносин, а відтак до цих правовідносин суд застосовує вимоги ст. 509, 1054 ЦК України.
Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" свої зобов`язання за договором № 6713267 виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачці на належний йому рахунок кредитні кошти в розмірі 9000,00 грн, що підтверджується описаними вище доказами, тобто факт отримання кредитних коштів знайшов своє підтвердження.
Як указав суд вище та встановив із розрахунку заборгованості, на підставі укладеного кредитного договору ОСОБА_1 , отримавши кредитні кошти (9000,00 грн), не повернула їх у повному розмірі, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. Заперечень від останньої з даного приводу до суду не надходило. Відповідачка не підтвердила факту належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту, як і не подавала будь-яких доказів на спростування користування наданими їй кредитними коштами, а тому підставною до стягнення сумою заборгованості за тілом кредиту з урахуванням внесеної сплати є 7418,94 грн (9000,00 грн - 1581,06 грн).
В силу положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, первісний кредитор нарахував позичальниці відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідачка погодилася, та в межах строку кредитування, а відтак загальна сума заборгованості за процентами за користування кредитними коштами з урахуванням внесених сплат склала 9686,95 грн (1335,23 грн +26038,99 грн - 17687,27 грн).
З урахуванням установлених вище обставин, суд виснує, що ОСОБА_1 за кредитним договором № 6713267 від 29.05.2023 має невиконані зобов`язання на загальну суму 17105,89 грн, із яких: сума кредиту - 7418,94 грн, сума процентів за користування кредитом - 9686,95 грн.
Факт переходу права вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" (до зміни найменування ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА") підтверджується описаними вище договором факторингу, реєстром боржників, актами прийому-передачі та платіжними інструкціями, й відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів.
Тобто, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідачки за спірним кредитним договором.
З огляду на те, що ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачкою виконало у повному обсязі, будь-яких доказів на спростування вказаного остання суду не надала, факт переходу прав вимоги знайшов своє підтвердженя, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за спірним кредитним договором у розмірі 17105,89 грн, із яких: сума кредиту - 7418,94 грн, сума процентів за користування кредитом - 9686,95 грн, а позов задоволити.
Розподіл судових витрат:
питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 10).
Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2662,40 грн сплаченого судового збору.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 10000,00 гривень надав:
- договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, який укладений між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", в якому визначено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та згідно Рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару (п. 4.3). Послуги професійної правничої допомоги надаються адвокатом клієнту на підставі укладеної заявки на виконання доручення, яка є невід`ємною частиною договору (п. 4.4). Після виконання заявки адвокат складає акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який підписує та надає клієнту для узгодження та підпису (п. 4.6) (а.с. 60-61);
- заявку № 21562 від 15.06.2026 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, в якій визначені види послуг та їх вартість (а.с. 62-63);
- акт № 21562 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 14.07.2026, в якому зазначено про надання адвокатом Столітнім М.М. ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" послуг по супроводу боржника ОСОБА_1 на загальну суму 10000,00 грн із розмежуванням видів виконаних робіт та їх вартості (а.с. 103);
- рахунок на оплату за договором № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 по боржнику ОСОБА_1 на суму 10000,00 грн (а.с. 64);
- ордер на надання правничої допомоги адвокатом Столітнім М.М. ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю вказаного адвоката (а.с. 65, 66).
Даючи оцінку вказаному вище, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
В частині 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.
У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи».
Зазначена відповідає і висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 16.03.2026, постановленій у справі №522/7662/23.
Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 10000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився. Однак суд звертає увагу, що у п. 10 Акту зазначено про представництво інтересів Клієнта під час розгляду справи, в тому числі участь у судових засіданнях, якої фактично адвокат Столітній М.М. не брав, однак заявив до стягнення за вказану послугу 1640,00 грн. Не долучено і доказів підготовки декількох позицій на підставі вивченого питання, складання консультаційного висновку, проведення заходів на самостійне отримання адвокатом доказів (витребування доказів), хоча за кожну з цих послуг заявлено до стягнення по 840,00 грн.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та наданих послуг, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткової відмови у стягненні зазначеного розміру витрат та стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн.
Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" заборгованість за договором № 6713267 про надання споживчого кредиту від 29 травня 2023 року в розмірі 17105 (сімнадцять тисяч сто п`ять) гривень 89 копійок, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 7418,94 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом - 9686,95 гривень, а також судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 (три тисячі) гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", юридична адреса: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення 2, код ЄДРПОУ 44559822.
Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: С.М. Монташевич