"20" серпня 2026 р. Справа № 363/1824/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого – судді Рудюка О.Д.,
за участю секретаря Воронюк А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
встановив:
ТОВ «ФК «Позика» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 26 988,00грн., та понесенні судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 662,40грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00грн.
Обгрунтовуючі позовні вимоги тим, що 19.01.2022 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 95842571, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 800,00грн. та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі, та доданих до нього Правил надання грошових коштів у позику, що розміщені на офіційному веб-сайті кредитодавця.
У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладанні кредитного договору.
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, керуючись нормами ст.530, 1082, 1084 ЦК України, 01.09.2025 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» укладений договір факторингу №01092025/1.
Згідно договору факторингу, 01.09.2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 95842571від 19.01.2022 року.
Відповідно до договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ФК «ПОЗИКА» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 26 988,00грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7 800,00грн.; заборгованість за відсотками становить 19 188,00грн.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.04.2026 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві в просильній частині просить розгляд справи здійснити за відсутністю представника позивача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.
Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
19.01.2022 року між ТОВ «ФК«Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено договір фінансового кредиту №95842571 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, котрий підписано в порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (далі - кредитний договір).
За умовами кредитного договору товариство надає кредит клієнту у розмірі 7 800,00грн. а клієнт зобов`язується повністю повернути кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за кредитом до 19.04.2022 року (п.4.2 кредитного договору).
Відповідно до п.3.2 кредитного договору, за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплатити товариству стандартну процентну ставку у розмірі 3%, що застосовується у межах строку, визначеного у п.4.2 договору та у межах нового стандартного строку кредитування, якщо відбулось продовження строку кредитування за ініціативою клієнта. У період кредитування строком 30 календарних днів з 19.01.2022 року по 18.02.2022 року клієнт може отримати пільгову процентну ставку 2,2%.
Видача (надання) товариством кредиту проводиться протягом трьох операційних банківських днів з моменту укладення цього договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, реквізити якої зазначені клієнтом в особистому кабінеті, та яка визначена клієнтом в якості основної платіжної картки (п.4.1 кредитного договору).
Вказаний договір та додаток до нього підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «472596».
З довідки про ідентифікацію вбачається, що клієнт ОСОБА_1 ідентифікований 19.01.2022 року о 12:151:35 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс», відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Акцепт оферти позичальником (підписання договору електронним підписом для укладення договору №95842571 підписаний унікальним ідентифікатором «472596» 19.01.2022 року, котрий направлено на номер телефону НОМЕР_1 , номер карти/маска карти № НОМЕР_2 .
Відповідно до листа вих. №3152_251021114033 від 21.10.2025 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення», успішно перераховано кошти на платіжну картку № НОМЕР_2 19.01.2022 року о 12:51:35 на суму 7 800,00грн.
Крім того, вказана обставина підтверджується інформацією, яка витребувана ухвалою суду від 11.06.2026 року за клопотанням представника позивача з АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», згідно з якою карта за № 5168-7451-0166-4669, видана на ім`я ОСОБА_1 в особистому кабінеті та на яку він просив перерахувати кредитні кошти, належить останньому.
Згідно з виписки за договором №б/н 19.01.2022 року, відбулось зарахування коштів на картковий рахунок № НОМЕР_3 в сумі 7 800,00грн.
Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №958425712, станом на 01.09.2025 року у позичальника ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 26 988,00грн., з яких: 7 800,00грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19 188,00грн. - заборгованість за відсотками.
Згідно з частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.
Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
01.09.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Позика» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» (клієнт) укладений договір факторингу №01092025/1, відповідно до умов котрого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення. Права вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог.
01.09.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Позика» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» (клієнт) склали Акт приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу №01092025/1 від 01.09.2025.
Згідно з Витягом з додатку № 1 до договору факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 року, підписаного сторонами договору та скріпленого їх печатками, до ТОВ «Фінансова компанія «Позика» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №95842571 від 19.01.2022 року.
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст. ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «ФК «Ірбіс» та відповідачем ОСОБА_1 19.01.2022 року укладено кредитний договір №95842571, відповідно до умов якого відповідач отримала зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Для підписання вказаного кредитного договору ОСОБА_1 використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Відповідно до ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
За умовами укладеного з ТОВ «ФК «ІРБІС» договору відповідач зобов`язалася прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум первісному кредитору у вигляді тіла кредиту, відсотків або комісії матеріали справи не містять.
В свою чергу, відповідно до укладеного з ТОВ «ФК «ІРБІС» договору факторингу №01092025/01 від 01.09.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Позика» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №95842571 від 19.01.2022 року у загальному розмірі 26 988,00грн., з яких: 7 800,00грн. - заборгованість за тілом кредиту, 19 188,00грн. - заборгованість за відсотками.
Відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості, не довів відсутність заборгованості. Доказів того, що відповідач виконав свій обов`язок позичальника первісному кредитору, відповідачем суду також не надано.
За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача 5 500,00 грн. витрат на правову допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до частини 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Частинами 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний суд в постанові №275/150/22 від 13.03.2025 року зробив висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу представником позивача надано: Акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 16.02.2026 року; детальний опис виконаних робіт від 02.01.2026 року; свідоцтво адвоката серії КС 11628/10.
Заперечень проти суми витрат на правову допомогу від відповідача не надходило.
Таким чином, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо суми витрат позивача на правову допомогу, крім того, беручи до уваги повне задоволення позову, а також враховуючи доведеність позивачем понесення таких витрат, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5500,00грн.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 207, 525, 526, 626-629, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 77-78, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 279, 280, 354 ЦПК України, суд, -
вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Позика» заборгованість за кредитним договором № 95842571 від 19.01.2022 року у розмірі 26 988,00грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662,40грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Позика» (ЄДРПОУ 39493634, 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1).
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення суду складено 24.08.2026 року.

Суддя          О.Д. Рудюк