ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року Справа № 915/293/26
м. Миколаїв
Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О., розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантес» б/н від 29.06.2026 (вх. № 9537/26 від 29.06.2026) про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення у справі 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантес», вул. Набережна, 29, м. Миколаїв, 54001, код ЄДРПОУ 34606844
до відповідача: Акціонерного товариства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект», пр.-т Богоявленський, 42а, м. Миколаїв, 54018, код ЄДРПОУ 31821381
про: стягнення 672 561,69 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авантес» звернулося до Господарського суду Миколаївської області зі сформованою в системі «Електронний суд» позовною заявою № 27-26/17/03/26-2 від 17.03.2026 (вх. № 3581/26 від 17.03.2026), в якій, з урахуванням заяв б/н від 24.03.2026 (вх. № 4089/26 від 24.03.2026) та б/н від 24.03.2026 (вх. № 4093/26 від 25.03.2026), просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» заборгованість по договору № 14610 в сумі 651482,22 грн, та станом на 16.03.2026 інфляційні – 6514,82 грн, 3% - річних – 2 784,42 грн та пеню 11 780,23 грн, а всього: 672561,69 грн; а також судові витрати.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 30.03.2026, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, останню було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/293/26 за правилами загального позовного провадження.
За результатами розгляду справи рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25.06.2026 у справі №915/293/26 позовні вимоги було задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантес» суму основної заборгованості в розмірі 651 482,22 грн, інфляційні втрати в розмірі 6 514,82 грн, 3 % річних в розмірі 1 874,13 грн, пеню в розмірі 11 780,23 грн, а також судовий збір в розмірі 8 059,81 грн; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

29.06.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантес» надійшло сформоване в системі «Електронний суд» клопотання б/н від 29.06.2026 (вх. № 9537/26 від 29.06.2026) про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просить суд:
1. Прийняти заяву про розподіл судових витрат та залучити докази її понесення.
2. Ухвалити додаткове рішення по справі № 915/293/26, яким стягнути з Акціонерного товариства “Науково-виробничий комплекс газотурбобудування “Зоря”-“Машпроект” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантес» витрати на правничу допомогу в сумі 22000,00 грн.

Суд зауважує, що відповідно до приписів ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне вирішити питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.
При цьому, суд також зауважує, що у зв`язку із відпусткою головуючої у справі судді Семенчук Н.О. у період з 01.07.2026 по 10.07.2026, датою ухвалення даного рішення є 14.07.2026.

Таким чином, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантес» б/н від 29.06.2026 (вх. № 9537/26 від 29.06.2026) про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення у справі № 915/293/26, суд зазначає таке.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Авантес» наводило орієнтовний розрахунок судових витрат, вказуючи про те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції становлять орієнтовно 26 000,00 грн.
За результатами розгляду справи у суді першої інстанції позивач просить стягнути з відповідача 22 000,00 грн витрат на правову допомогу, що узгоджується з попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат, наведеним позивачем у позові.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За змістом ч. 1 ст. 123 ГПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Відповідно до ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
У відповідності до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі ст. 28 Правил адвокатської етики, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
Суд також зауважує, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Як вбачається із матеріалів справи, правничу допомогу позивачу у справі № 915/293/26 надавав адвокат Колесник Юрій Володимирович, яким підписувалися процесуальні документи у справі та забезпечувалась участь в судових засіданнях.
На підтвердження повноважень адвоката до матеріалів справи позивачем долучено копії Договору № 27-26 від 27.02.2026 про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом Колексником Ю.В, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авантес», ордеру (серія ВТ № 1076033 від 16.03.2026) на надання правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Авантес», а також свідоцтва адвоката Колесника Ю.В. про право на зайняття адвокатською діяльністю (серія ХС № 000190 від 11.12.2018).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 27.02.2026 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авантес», як клієнтом, та адвокатом Колесником Юрієм Володимировичем, як адвокатом, було укладено Договір № 27-26 про надання правничої допомоги, відповідно до предмету якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати клієнту правничу та юридичну допомогу по підготовці матеріалів, представництву і захисту матеріальних та нематеріальних прав клієнта в судах будь-якої інстанції та ланки, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях, об`єднаннях, незалежно від організаційно-правової форми, та від громадян за їх згодою, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та їх фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 6 Договору сторони погодили вартість послуг адвоката та порядок оплати.
Так, п. 6.1 Договору визначено, що даний Договір є платним. Отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару, у розмірі, що зазначений в додатку № 1 до даного Договору, котрий є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п. 6.3 Договору оплата здійснюється авансом перед наданням послуги у безготівковому порядку на рахунок адвоката.
Згідно з п. 6.4 Договору по завершенню роботи/послуги сторони підписують Акт прийому-передачі виконаних робіт.
Умовами п. 7.1 Договору передбачено, що даний Договір діє з моменту підписання і до моменту фактичного виконання доручення або до моменту припинення договору або його розірвання.
Додатком № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 27-26 від 27.02.2026 сторони погодили, зокрема, що вартість послуг / гонорар за Договором складає 4000,00 грн за годину роботи адвоката.
Крім того, 23.04.2026 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 27-26 від 27.02.2026 про надання правничої допомоги, за умовами якої сторони погодили викласти п. 6.3 Договору в новій редакції, а саме:
«Оплата за послугу – «написання та подання позовної заяви» здійснюється авансом перед наданням послуги у безготівковому порядку на рахунок адвоката, а остаточна сума гонорару оплачується після підписання Акту приймання-передачі наданих послуг відповідно до п. 6.4 Договору та винесення рішення судом в 10-денний строк».

Позивачем на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу надано суду такі докази:

1. Акт № 4 прийому-передачі виконаних робіт по договору № 27-26 від 27.02.2026 (суд зауважує, що вказаний документ датовано 29.06.2025, що суд оцінює, як допущену сторонами описку в частині зазначення року складання такого документу; на переконання суду, з огляду на зміст документу існують всі підстави вважати, що датою його складання є саме 29.06.2026), за змістом якого сторони засвідчили факт прийому клієнтом виконаних адвокатом робіт, що включає в себе:
- дата виконання: 17.03.2026; виконані роботи: написання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості по Договору № 14610 в сумі 651 482,22 грн та станом на 16.03.2026, інфляційні 6514,82 грн, 3 % річних 2784,42 грн та пеню 11 780,23 грн, а всього 672 561,69 грн (права № 915/293/26); витрачений час: 2 години.
- дата виконання: 30.04.2026; виконані роботи: написання та подання клопотання про залучення доказів у справі № 915/293/26; витрачений час: 0,25 години.
- дата виконання: 02.06.2026; виконані роботи: написання та подання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 915/293/26; витрачений час: 0,25 години.
- дата виконання: 09.06.2026; виконані роботи: участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 915/293/26; витрачений час: 1 година.
- дата виконання: 10.06.2026; виконані роботи: написання та подання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 915/293/26; витрачений час: 0,25 години.
- дата виконання: 25.06.2026; виконані роботи: участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 915/293/26; витрачений час: 1 година.
- дата виконання: 29.06.2026; виконані роботи: написання та подання клопотання про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення у справі № 915/293/26; витрачений час: 0,75 години.
Загальний час робіт (послуг) склав 5,5 години.
Загальна вартість робіт (послуг) з розрахунку 4000 грн за годину роботи адвоката, склала 5,5 * 4000,00 грн = 22 000,00 грн.
Клієнт претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

2. Детальний опис робіт № 4 виконаних адвокатом, необхідних для надання професійної допомоги ТОВ «Авантес» по договору № 27-26 від 27.02.2026 (суд зауважує, що вказаний документ датовано 29.06.2025, що суд оцінює, як допущену сторонами описку в частині зазначення року складання такого документу; на переконання суду, з огляду на зміст документу існують всі підстави вважати, що датою його складання є саме 29.06.2026), в якому наведено Перелік виконаних адвокатом послуг по справі № 915/293/26:
- дата виконання: 17.03.2026; виконані роботи: написання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості по Договору № 14610 в сумі 651 482,22 грн та станом на 16.03.2026, інфляційні 6514,82 грн, 3 % річних 2784,42 грн та пеню 11 780,23 грн, а всього 672 561,69 грн (права № 915/293/26); час робіт: 2 години; вартість послуги в грн: 8000,00 грн.
- дата виконання: 30.04.2026; виконані роботи: написання та подання клопотання про залучення доказів у справі № 915/293/26; час робіт: 0,25 години; вартість послуги в грн: 1000,00 грн.
- дата виконання: 02.06.2026; виконані роботи: написання та подання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 915/293/26; витрачений час: 0,25 години; вартість послуги в грн: 1000,00 грн.
- дата виконання: 09.06.2026; виконані роботи: участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 915/293/26; час робіт: 1 година; вартість послуги в грн: 4000,00 грн.
- дата виконання: 10.06.2026; виконані роботи: написання та подання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 915/293/26; час робіт: 0,25 години; вартість послуги в грн: 1000,00 грн.
- дата виконання: 25.06.2026; виконані роботи: участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 915/293/26; час робіт: 1 година; вартість послуги в грн: 4000,00 грн.
- дата виконання: 29.06.2026; виконані роботи: написання та подання клопотання про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення у справі № 915/293/26; час робіт: 0,75 години; вартість послуги в грн: 3000,00 грн.
Надано послуг у справі № 915/293/26 на 22 000,00 грн.
Вказаний Детальний опис робіт № 3 підписаний адвокатом та клієнтом без будь-яких зауважень та заперечень.

3. Платіжна інструкція № 2353 від 17.03.2026 на суму 8 000,00 грн, зі змісту якої вбачається здійснення відповідного платежу ТОВ «Авантес» на користь Колесника Юрія Володимировича (призначення платежу: «послуга по договору № 27-26 від 27.02.2026 року. Написання та подання позовної заяви за позовом ТОВ «Авантес» до АТ «НВКГ«Зоря»-«Машпроект» по договору 14610 до Господарського суду Миколаївської області»).

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів ст.ст. 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд звертається до правової позиції, що викладена у постанові Верховного суду від 12.01.2023 у справі №908/2702/21 за якою під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19, від 07.09.2022 у справі №912/1616/21 тощо (п.п. 8.39-8.41 постанови Верховного суду від 12.01.2023 у справі №908/2702/21).

При цьому, у додатковій постанові Верховного Суду від 24.06.2019 у справі № 904/64/18 зроблено висновок про те, що виходячи зі змісту положень ч.ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.
Подібний за змістом висновок зроблено Верховним Судом у додатковій постанові від 05.08.2019 у справі № 911/1563/18, в якій зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Вказаної позиції також дотримується Верховний Суд у додатковій постанові від 26.06.2019 у справі № 910/9241/18, в якій судом зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
Разом із тим, будь-яких заперечень, у тому числі контррозрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку позивача витрат на правничу допомогу відповідачем не надано.
Суд зауважує, що розмір гонорару адвоката визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 922/1964/21 від 16.11.2022 зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).
Водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 року у справі № 927/237/20).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу щодо понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи докази на підтвердження наданої позивачу правової допомоги вартістю 22 000,00 грн, керуючись зазначеними вище принципами обґрунтованості судових витрат, їх пов`язаності з розглядом справи, необхідності та неминучості для розгляду даної справи та досягнення бажаного позивачем результату її розгляду, з урахуванням наданого позивачем акту прийому-передачі виконаних робіт та детального опису робіт, суд вважає за необхідне зауважити таке:
- такі види здійснених робіт (наданих послуг) для надання правової допомоги як написання та подання заяв про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (дата виконання: 02.06.2026 та 10.06.2026), на переконання суду, не підлягають відшкодуванню в межах даної справи, оскільки підготовка та подання відповідних заяв (з процесуальних питань) залежить виключно від волевиявлення учасника справи і є його правом, а тому тягар відповідних витрат не може бути покладений на відповідача;
- такий вид здійснених робіт (наданих послуг) для надання правової допомоги як написання та подання клопотання про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення (дата виконання: 29.06.2026), не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Тому заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22).
Таким чином, на переконня суду, такими що відповідають критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи є витрати на такі види наданої позивачу правової допомоги як: написання та подання позовної заяви (дата виконання: 17.03.2026), написання та подання клопотання про долучення доказів (дата виконання: 30.04.2026), участь в судових засіданнях господарського суду Миколаївської області (дата виконання: 09.06.2026 та 25.06.2026)
В сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу за вищевказані види робіт (послуг) у розмірі 17 000,00 грн відповідає виконаному адвокатом обсягу робіт при розгляді справи, не є завищеним чи таким, що вочевидь не відповідає критерію складності справи.
Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд – це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
З урахуванням наведеного, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає, що заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Авантес» витрати на правничу допомогу по даній справі в розмірі 17 000,00 грн відповідають встановленим критеріям.

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (окрім судового збору), покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, оскільки, за наслідками розгляду спору в справі 915/293/26 позов було задоволено частково, то витрати позивача на правничу допомогу підлягають покладенню на відповідача в сумі (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) 16 976,99 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 127, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд –
В И Р І Ш И В:

1. Ухвалити у справі № 915/293/26 додаткове рішення, в якому вирішити питання про судові витрати.
2. Стягнути з Акціонерного товариства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» (Україна, 54018, Миколаївська обл., місто Миколаїв, пр.Богоявленський, будинок 42а; код ЄДРПОУ 31821381) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантес» (Україна, 54001, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул.Набережна, будинок 29; код ЄДРПОУ 34606844) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 976,99 грн.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.
Повне додаткове рішення складено 14.07.2026.

Суддя Н.О. Семенчук