ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року | м. Львів | Справа № 260/2208/26 пров. № А/857/25890/26
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., суддів Димарчук Т.М., Сала П.І., розглянув в місті Львові в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.04.2026 про відмову в роз`ясненні судового рішення в адміністративній справі №260/2208/26 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Перший ферментаційний завод» до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ
Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший ферментаційний завод» (далі – ТОВ «ПФЗ» або позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (далі – ДПС або відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. Разом з позовною заявою ТОВ «ПФЗ» подало заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.04.2026 заяву ТОВ «ПФЗ» задоволено, вжито такі заходи забезпечення адміністративного позову (з урахуванням ухвали від 06.05.2026 про виправлення описки) в адміністративній справі №260/2208/26: - зупинено дію рішення ДПС від 02.04.2026 №540-р/лєр, яким припинено дію ліцензії №99017202600001 на право ферментації тютюнової сировини, виданої ТОВ «ПФЗ» до набрання законної сили рішенням суду; - зобов`язано ДПС виключити з Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах інформацію (відомості), що внесена(ні) на підставі рішення ДПС від 02.04.2026 №540-р/лєр про припинення дії ліцензії №99017202600001 (початок дії з 01.04.2026 – безстроково) на право ферментації тютюнової сировини, виданої ТОВ «ПФЗ» до набрання законної сили рішенням суду.
10.04.2026 ДПС звернулася до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення судового рішення, просить роз`яснити процедуру виконання ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.04.2026 року у справі № 260/2208/26. Заява обґрунтована тим, що під час виконання ухвали від 07.04.2026 у справі № 260/2208/26 у ДПС виникли об`єктивні труднощі, пов`язані з необхідністю її належного та правомірного виконання відповідно до вимог чинного законодавства, стверджується про правову невизначеність щодо порядку виконання цієї ухвали, яка унеможливлює її належну реалізацію без отримання відповідного роз`яснення суду (немає конкретизації правового механізму виключення відомостей чи технічного способу внесення відповідних змін до Реєстру). 
Ухвалою від 16.04.2026 Закарпатський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні заяви ДПС про роз`яснення судового рішення. Мотиви суду зводяться до того, що заявник фактично просить суд встановити порядок і спосіб виконання ухвали від 07.04.2026, а не роз`яснити цю ухвалу з мотивів її незрозумілості, що не узгоджується з приписами статті 254 КАС України, якою обґрунтоване його звернення.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 16.04.2026, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку та просить скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «ПФЗ» про забезпечення позову. 
ДПС на обґрунтування доводів апеляційної скарги наводить низку аргументів, що зводяться до такого: - суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, зокрема ст. 317 КАС України, оскільки суд неповно з`ясував зібрані у справі докази, що мають значення для справи, а саме - не врахував ст. 254 КАС України, ч.1 ст. 33, абзацу другого частини восьмої статті 46 Закону № 3817-IX, відповідач вбачає правову невизначеність у тому, що виключення відомостей про припинення дії ліцензії може мати різні правові та технічні форми реалізації, серед яких: повне видалення запису з Реєстру; зміна статусу ліцензії; внесення додаткових відміток або уточнень; відображення інформації про зупинення дії рішення контролюючого органу. Кожен із зазначених варіантів має різні правові наслідки та по-різному впливає на статус ліцензії, що, у свою чергу, може призвести до різного трактування виконання ухвали як з боку інших органів державної влади, так і з боку самого позивача; - не враховано висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 18.10.2022 у справі №916/2519/21, від 20.12.2023 у справі №400/2839/22; - порушено принцип всебічного, повного, та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи, закріплений в ч.1 ст. 90 КАС (суд не дослідив зібрані у справі докази та не надав належної оцінки доводам контролюючого органу).
Позивач скористався правом подати відзив, просить суд апеляційну скаргу ДПС України залишити без задоволення, а ухвалу від 16.04.2026 у цій справі – без змін. 
Стверджує, що (1) апелянту для розуміння описаних в апеляційній скарзі «незрозумілостей» достатнього прочитати положення Закону №3817-IX (пункт 19 частини 4 статті 34) та Порядку №374 (пункт 19 пункту 3, підпункт 3 пункту 4), де чітко визначений як можливий спосіб виконання ухвали про забезпечення позову, так і обов`язковість виконання таких дій без зволікань; (2) ДПС як адміністратор та держатель реєстру технічно може виконати будь-які дії з інформацією у цьому Реєстрі, зокрема, що є максимально логічним: - виключити відомості, які були внесенні рішенням ДПС України від 02.04.2026 №540-р/лєр, а також заповнити відомості про зупинення цього рішення. Абсолютна точність і визначеність порядку дій органу ліцензування у разі зупинення дії рішення про припинення дії ліцензії, що описана в законодавстві, відповідає зрозумілій резолютивній частині ухвали суду від 07.04.2026 – свідчить як про ясність цього судового рішення, так і про подання заяви про роз`яснення виключно з метою зупинення його виконання на час розгляду такої заяви; (3) роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб; системне тлумачення положень статті 254 КАС України дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Таке тлумачення узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 23.02.2022 у справі №160/3964/20, Великої Палати Верховного Суду в ухвалі від 27.02.2019 у зразковій справі №806/3265/17; (4) твердження відповідача про правову невизначеність щодо виконання ухвали суду про забезпечення позову є маніпулятивним, так як чинне законодавство передбачає умови внесення/виключення до даних Єдиного реєстру ліцензіатів окремо, як у разі зупинення дії рішення про припинення дії ліцензії зобов`язальними ухвалами, так і у разі вирішення судової справи по суті. ДПС фактично не просить суд роз`яснити резолютивну частину судового рішення, яка має зобов`язальний характер, а фактично просить вирішити питання, які не стосуються роз`яснення судового рішення в розумінні ст. 254 КАС України і намагається легалізувати свою бездіяльність з виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Апеляційний суд, вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги та перевіряючи висновки суду першої інстанції керується такими мотивами:
відповідно до статті 14, 254 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. За заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. Подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. 
Аналіз наведених положень процесуального закону дозволяє зробити висновок, що інститут роз`яснення судом прийнятого ним рішення запроваджений для того, щоб у випадку неоднозначного розуміння/тлумачення учасниками справи чи виконавцем суті судового рішення усунути цей недолік (незрозумілість судового рішення, що перешкоджає його виконанню) з метою забезпечення його належного та оперативного виконання.
Апеляційний суд враховує, що резолютивна частина ухвали від 07.04.2026 про забезпечення позову у цій справі є чіткою, однозначною та зрозумілою, а спосіб її виконання корелюється з відповідними положеннями Закону №3817-IX та Порядку №374. Мотиви, з урахуванням яких ДПС просила суд першої інстанції роз`яснити це судове рішення, свідчать про таке: - відповідач фактично не погоджується зі ухвалою суду від 07.04.2026 та не бажає її виконувати, стверджуючи, що виконання цієї ухвали прямо суперечить закону; - ставить під сумнів визначений судом першої інстанції в ухвалі від 07.04.2026 спосіб її виконання. Отже, фактичною підставою звернення ДПС до суду із заявою від 10.04.2026 є незгода із ухвалою суду від 07.04.2026 та із визначеним судом способом її виконання, а не незрозумілість цього судового рішення, тому в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення, обгрунтованої такими аргументами, слід відмовити. 
Наведені ДПС аргументи могли б бути доречними при зверненні: - до суду першої інстанції - із заявою про зміну заходу забезпечення позову іншим (ст.155 КАС України) чи зміну/встановлення способу виконання судового рішення (ст. 378 КАС України); - до апеляційного суду - із апеляційною скаргою на ухвалу від 07.04.2026; проте такі аргументи є нерелевантними для цілей обгрунтування необхідності роз`яснення судового рішення. 
Підсумовуючи наведені мотиви, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що: - висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови в задоволення заяви відповідача про роз`яснення судового рішення від 10.04.2026 є обгрунтованими; - доводи апеляційної скарги не доводять помилковості висновків суду першої інстанції в оскарженій ухвалі від 16.04.2026. 
Оскільки суд першої інстанції дотримав норм процесуального законодавства та вірно встановив обставини, які мають значення для прийняття рішення щодо заяви від 10.04.2026 про роз`яснення судового рішення, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали від 16.04.2026 немає. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 229, 243, 254, 294, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної податкової служби України від 30.04.2026 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.04.2026 про відмову в роз`ясненні судового рішення у справі №260/2208/26 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя | | Р. М. Москаль
судді | | Т. М. Димарчук
| | П. І. Сало
Повне судове рішення складено 27.07.26