П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 496/2728/26	

Перша інстанція: суддя Горяєв І.М.,
повний текст судового рішення
складено 13.04.2026, м. Біляївка

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
- Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 13 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Біляївської окружної прокуратури Одеської області, Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій службових та посадових службових осіб органу досудового слідства незаконними та незаконною протиправну постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -
ВСТАНОВИВ:
09.04.2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить скасувати протиправну постанову слідчого Одеського РУП №2 Ткаченко Д. про закриття кримінального провадження №12021162250000280 від 02.04.2021 року від 09.02.2026 року, визнати дії службових та посадових службових осіб органу досудового слідства незаконними та незаконною протиправну постанову слідчого про закриття кримінального провадження, визнати дії службових та посадових службових органу прокуратури незаконними та протиправними.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 13 квітня 2026 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Біляївської окружної прокуратури Одеської області, Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій службових та посадових службових осіб органу досудового слідства незаконними та незаконною протиправну постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Роз`яснено позивачу, що розгляд позовних вимог віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку кримінального судочинства.
Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати противоправну постанову слідчого Одеського РУП №2 Ткаченко Д. про закриття кримінального провадження №12021162250000280 від 02.04.2021 року від 09.02-.2026 року; прийняти до розгляду та визнати противоправним закриття кримінального провадження службовими особами органу досудового слідства всупереч інтересів та прав потерпілого ОСОБА_1 ; визнати невиконання слідчими Одеського РУП №2 своїх службових обов`язків, відсутність слідчих дій та заходів у вищевказаних кримінальних провадженнях; визнати відсутність слідчих дій та заходів по розшуку коштів та майна, особливо у кримінальному провадженні №12021162250000280 від 03.04.2021 року та зобов`язати вчинити дії в досудовому розслідувані та накласти арешт на викрадене майно; визнати відсутність слідчих дій та заходів у кримінальному провадженні №12021162250000280 від 03.04.2021 року, що і являється причинно-слідчим зв`язком вищевказаної постанови слідчого з корисливих мотивів в інтересах суб`єктів, що скоїли злочин.
17.07.2026 року (вхід.№42395/26) від Біляївської окружної прокуратури Одеської області надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Заявник вважає вказану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
За частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції. При цьому суд повинен перевірити належність справи до відповідної юрисдикції.
Згідно із частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у передбачені цією нормою способи.
Пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Суб`єкт владних повноважень – орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).
За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до пункту 2 названої правової норми, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.
Згідно з вимогами частини 1 статті 1 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України), порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Кримінальне провадження – досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 9 частини 1 статті 3 КПК України).
Відповідно до вимог ч.4 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, – заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Згідно з вимогами частини 2 статті 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 – 316 цього Кодексу.
Конституційний Суд України в рішенні від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 вказав, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери.
У рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України вказав, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб`єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.
Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №813/1595/18 (провадження №11-1391апп18) та від 18 грудня 2019 року у справі №560/1679/19 (провадження №11-1000апп19).
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд скасувати протиправну постанову слідчого Одеського РУП №2 Ткаченко Д. про закриття кримінального провадження №12021162250000280 від 02.04.2021 року від 09.02.2026 року, визнати дії службових та посадових службових осіб органу досудового слідства незаконними та незаконною протиправну постанову слідчого про закриття кримінального провадження, визнати дії службових та посадових службових органу прокуратури незаконними та протиправними.
Відтак, у межах спірних правовідносин позивач і відповідач діють як учасники кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді. 
З урахуванням змісту спірних правовідносин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що цей спір не є публічно правовим, та належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку кримінального судочинства.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 13 квітня 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко