| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4660/26 Суддя (судді) першої інстанції: Орленко В.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., 
суддів: Карпушової О.В., Кузьмишиної О.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 червня 2026 року (головуючий суддя в 1-й інстанції - Орленко В.І.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати дії ГУ ПФУ в Черкаській області щодо відмови у проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 , з 01.01.2026 року основного розміру пенсії без обмеження максимальним розміром, без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 року № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» відповідно до вимог статті 30 Закону України від 03.12.2025 року № 4695-ІХ «Про державний бюджет України на 2026 рік» без застосування понижуючих коефіцієнтів, протиправними.
- зобов`язати ГУ ПФУ в Черкаській області здійснити з 01.01. 2026 року перерахунок та виплату, основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до статті 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з усіма видами основного та додаткового видів грошового забезпечення (доплат, підвищень, надбавок та премії) із розрахунку 90% суми грошового забезпечення, вказаної в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФР46414 від 09.01.2025 року відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19.11. 2025 року у справі № 580/11513/25, індексації базового ОСНП за 2024, 2025 та 2026 роки, з урахуванням раніше виплачених сум та без обмежений в подальшому нарахування її максимальним розміром, що перевищує десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, без застосування коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану».
В обґрунтування позову зазначив, що є пенсіонером та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ. Відповідач неправомірно здійснив перерахунок пенсії з обмеженням її максимальним розміром та із застосуванням коефіцієнтів пониження, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 № 1778, чим порушив його права та охоронювані законом інтереси.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 червня 2026 року позов задоволено повністю.
Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 , з 01.01.2026 року основного розміру пенсії без обмеження максимальним розміром, без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12. 2025 року № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій- деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» відповідно до вимог статті 30 Закону України від 03.12.2025 року № 4695-ІХ «Про державний бюджет України на 2026 рік» без застосування понижуючих коефіцієнтів, протиправними.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Черкаській області здійснити з 01.01. 2026 року перерахунок та виплату основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до статті 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з усіма видами основного та додаткового видів грошового забезпечення (доплат, підвищень, надбавок та премії) із розрахунку 90% суми грошового забезпечення, вказаної в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФР46414 від 09.01. 2025 року відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19.11. 2025 року у справі № 580/11513/25, індексації базового ОСНП за 2024, 2025 та 2026 роки, з урахуванням раніше виплачених сум та без обмежений в подальшому нарахування її максимальним розміром, що перевищує десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, без застосування коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану».
Не погодившись з рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Положення статті 2 Закону № 3668-VI щодо обмеження пенсії максимальним розміром є чинними та неконституційними не визнавалися, а тому підлягають застосуванню під час виплати пенсії позивачу. 
Крім того, статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прямо передбачено виплату у 2026 році пенсій, призначених за спеціальними законами та розмір яких перевищує десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України, на виконання чого прийнято постанову Кабінету Міністрів України № 1778 від 30 грудня 2025 року. 
Вказані нормативно-правові акти є чинними та обов`язковими до застосування, а запроваджений ними механізм обумовлений дією воєнного стану, фінансовими можливостями держави та необхідністю забезпечення справедливого балансу між правами отримувачів пенсій і суспільним інтересом. Також, коефіцієнти застосовуються саме при виплаті до відповідних сум перевищення пенсійної виплати, тоді як пунктом 2 постанови № 1778 передбачено категорії осіб, до пенсій яких такі коефіцієнти не застосовуються, однак, позивач до таких осіб не належить.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 12 серпня 2026 року.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2026 року справу призначено до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно з наявними у справі розрахунками пенсії позивача станом на 01.01.2026, починаючи з 01.01.2026 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача із застосуванням коефіцієнтів зменшення пенсії, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 року № 1778 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану".
З розрахунку пенсії позивача вбачається, що підсумок пенсії з урахуванням максимального розміру пенсії виплачується 30065,58 грн (пониження суми згідно ПКМУ №1788 від 30.12.2025) - 27855,73 грн (лист ГУ ПФУ від 23.03.2026).
Позивач не погодився з діями відповідача щодо застосування до його пенсії коефіцієнтів, визначених п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 року № 1778 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану", а також щодо виплати його пенсії у меншому розмірі з 01.01.2026, тому звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії відповідача щодо обмеження виплати позивачу пенсії з 01 січня 2026 року максимальним розміром, шляхом застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 року №1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану», є протиправними.
Оцінка суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо. Відносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб врегульовані Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.
Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
За приписами частин 1, 3 статті 11 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В силу вимог статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 1 частини другої статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України встановлюються, зокрема Державний бюджет України.
Отже, аналіз положень статей 8 та 92 Конституції України у системному зв`язку з преамбулою Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» дозволяє зробити обґрунтований висновок про те, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а також деяких інших осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, визначаються виключно положеннями спеціального закону - Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Обчислення пенсії особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено розділом V (статті 43- 47) Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а виплата пенсій та порядок перерахунку пенсій - розділами VII (статті 52- 62) та VIII (статті 63- 66) Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідно.
Разом з тим, статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено, що у 2026 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до, зокрема, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», Кабінетом Міністрів України 30 грудня 2025 року прийнято постанову № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» (далі - Постанова № 1778), яка застосовується з 01 січня 2026 року, пунктом 1 якої установлено, що у період воєнного стану у 2026 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до, зокрема, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.
Для осіб, які отримують пенсії (пенсійні виплати) у розмірі, визначеному в абзаці першому цього пункту, та мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і в яких розмір пенсії, обчисленої відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, коефіцієнти застосовуються до відповідних сум перевищення пенсії, призначеної (перерахованої) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, понад суму пенсії, обчислену відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Пунктом 2 цієї Постанови № 1778 установлено, що у період воєнного стану у 2026 році коефіцієнти, визначені пунктом 1 цієї постанови, не застосовуються до пенсій (пенсійних виплат) осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також до пенсій в разі втрати годувальника, призначених членам сім`ї загиблих (померлих, зниклих безвісти) таких осіб, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру ветеранів війни, отриманими Пенсійним фондом України у порядку інформаційної взаємодії з Міністерством у справах ветеранів.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області під час визначення розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 застосовано обмеження пенсії максимальним розміром, а також коефіцієнти до суми пенсійної виплати, що перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 року № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану».
Суд зазначає, що питання застосування понижувальних коефіцієнтів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 року № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану», до пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII, було предметом розгляду Верховного Суду у справі № 580/1002/26.
Так, у постанові від 17 червня 2026 року у справі № 580/1002/26 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду надав правову оцінку положенням статті 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та постанови Кабінету Міністрів України № 1778 у їх співвідношенні з положеннями спеціального Закону № 2262-XII та дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування передбачених цими нормативно-правовими актами коефіцієнтів до пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII.
Верховний Суд виходив із того, що положеннями статті 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та постанови Кабінету Міністрів України № 1778 фактично запроваджено додаткове правове регулювання порядку виплати пенсій, наслідком застосування якого є зменшення розміру пенсійної виплати, тоді як відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-XII зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється виключно шляхом внесення змін до Закону № 2262-XII та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, Верховний Суд звернув увагу, що відповідних змін до Закону № 2262-XII у частині запровадження понижувальних коефіцієнтів до суми пенсійної виплати, яка перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, законодавцем внесено не було.
За результатами розгляду справи № 580/1002/26 Верховний Суд дійшов висновку, що застосування положень статті 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та постанови Кабінету Міністрів України № 1778 до пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII, унаслідок чого фактично зменшується розмір пенсійної виплати, є протиправним та обмежує гарантоване право на належний соціальний захист.
Наразі, суд враховує, що правовідносини у справі № 580/1002/26 є подібними до правовідносин у даній справі, оскільки в обох випадках спір виник у зв`язку із застосуванням органом Пенсійного фонду України у 2026 році до пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262-XII, коефіцієнтів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 1778. У зв`язку з цим, наведений правовий висновок Верховного Суду підлягає врахуванню при вирішенні цієї справи.
При цьому, є необґрунтованими доводи апелянта про обов`язковість застосування статті 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та постанови Кабінету Міністрів України № 1778 з огляду на те, що зазначені нормативно-правові акти є чинними та неконституційними не визнавалися.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 17 червня 2026 року у справі № 580/1002/26, Закон № 2262-XII є спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає умови та норми пенсійного забезпечення відповідної категорії осіб, а зміна таких умов і норм відповідно до статті 1-1 цього Закону може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до Закону № 2262-XII та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Водночас, відповідних змін щодо застосування понижувальних коефіцієнтів до пенсій, призначених за Законом № 2262-XII, до цього Закону внесено не було. Тому, запровадження статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та постановою № 1778 окремого механізму зменшення фактичного розміру пенсійної виплати не узгоджується зі спеціальним правовим регулюванням пенсійного забезпечення таких осіб.
Посилання апелянта на дію воєнного стану, фінансові можливості держави та необхідність забезпечення балансу між приватними і суспільними інтересами наведених висновків не спростовують, оскільки, такі обставини не змінюють установленого Законом № 2262-XII порядку зміни умов і норм пенсійного забезпечення.
За таких обставин, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області правових підстав для застосування до пенсії ОСОБА_1 понижувальних коефіцієнтів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 року № 1778.
Щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром (встановлення коефіцієнтів до відповідних сум перевищення), то в ухвалі від 06 лютого 2025 року у справі № 520/909/25 Верховний Суд звернув увагу на те, що він неодноразово висловлював правову позицію щодо застосування норм права у спорах, пов`язаних з обмеженням максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII.
Зокрема, у постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19, від 20 липня 2022 року у справі № 340/2476/21, від 25 липня 2022 року у справі № 580/3451/21, від 30 серпня 2022 року у справі № 440/994/20, від 17 березня 2023 року у справі № 340/3144/21 та інших Верховний Суд дійшов висновку про те, що у правовідносинах щодо призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону № 2262-XII норми зазначеного закону підлягають застосуванню з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, у зв`язку з чим будь-яке обмеження максимального розміру зазначених пенсій є протиправним.
Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість України (абзац 10 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб).
Отже, вищенаведене свідчить про те, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення дійшов до обґрунтованого висновку щодо обов`язку пенсійного органу виплачувати позивачу пенсію без обмеження її максимальним розміром, зокрема і без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 № 1778.
Щодо відсоткового розміру пенсії від відповідних сум грошового забезпечення, суд зазначає, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. При цьому, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 червня 2026 року у справі № 580/4660/26 залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 червня 2026 року у справі № 580/4660/26 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 09 вересня 2026 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 09 вересня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді О.В. Карпушова

О.М. Кузьмишина