ЄУН 387/764/26
Номер провадження по справі 2/387/836/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2026 року селище Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Майстер І.П.
за участю секретаря судового засідання    Полюхович Т.А.
позивачки         ОСОБА_1 
представника відповідача
( в режимі відеоконференцзв`язку) Урсаленко К.І.
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог 
на стороні позивача ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання

В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2007 року, який було розірвано рішенням суду 27 червня 2012 року. Від шлюбу сторони мають сина – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачка зазначає, що рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15 травня 2012 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На даний час син сторін досягнув повноліття та навчається на першому курсі денної форми навчання за спеціальністю «Харчові технології та торгівля». У зв`язку з навчанням він не має можливості працевлаштуватися та самостійно забезпечувати себе матеріально.
Позивачка посилається на те, що вона несе витрати, пов`язані з навчанням та утриманням сина, зокрема витрати на проживання, комунальні послуги та плата за оренду квартири, придбання навчально-методичної літератури, проїзд, харчування та інші повсякденні потреби. Вказує, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, хоча має можливість це робити.
Посилаючись на положення статей 199, 200 Сімейного кодексу України, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на час навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та обґрунтувала обставинами викладеними в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 через свого представника – адвоката Урсаленко Катерину Олександрівну подав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечив повністю.
У відзиві зазначено, що позов поданий особою, яка не довела наявності права на звернення до суду з такими вимогами. Представник відповідача посилається на частину третю статті 199 Сімейного кодексу України та вказує, що право на звернення до суду має той із батьків, з ким фактично проживає повнолітня дитина, яка продовжує навчання, або сама така дитина.
На думку відповідача, матеріали справи не містять належних доказів того, що повнолітній ОСОБА_2 проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Долучена до позову довідка про склад сім`ї, на переконання відповідача, не підтверджує факту спільного проживання. Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що син навчається у місті Кропивницькому, тоді як позивачка проживає в селищі Добровеличківка.
Представник відповідача також звертає увагу на те, що ОСОБА_2 є повнолітньою та повністю дієздатною особою, а тому може самостійно звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів. На думку сторони відповідача, фактично предметом спору є майнові права саме повнолітнього сина, при цьому будь-яких доказів на підтвердження того, що він уповноважив матір представляти його інтереси або підтримує заявлені вимоги, до справи не подано.
Крім того, відповідач вважає недоведеним один із необхідних юридичних фактів для виникнення обов`язку щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а саме наявність потреби сина у матеріальній допомозі. Зазначає, що позивачкою не надано доказів фактичних витрат на навчання та утримання сина, відсутні документи щодо оплати навчання, проживання, проїзду, придбання спеціальної літератури, а також інші докази понесення витрат.
Представник відповідача наголошує, що сам факт навчання повнолітньої особи не є безумовною підставою для стягнення аліментів. На його думку, позивачкою не доведено, що повнолітній син не працює, не отримує стипендію, не має власних доходів або іншого майна та не може самостійно забезпечувати свої потреби.
Також сторона відповідача вважає, що позивачка не довела можливість відповідача сплачувати аліменти саме у заявленому розмірі. Будь-які відомості щодо доходів, майнового стану, стану здоров`я відповідача та наявності в нього інших утриманців до матеріалів справи не подано. На думку відповідача, вимога про стягнення 1/3 частини всіх видів його доходу є довільною та належним чином не обґрунтованою.
Крім того, представник відповідача зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення позивачки або повнолітнього сина до відповідача з проханням про надання матеріальної допомоги під час навчання, а також доказів ухилення відповідача від виконання такого обов`язку.
З огляду на наведене відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на недоведеність факту проживання повнолітнього сина разом із позивачкою, його потреби у матеріальній допомозі, зв`язку такої потреби з навчанням, а також можливості відповідача надавати відповідне утримання. 
У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнала частково та зазначила, що ОСОБА_3 близько двох років тому був призваний на військову службу під час мобілізації до Збройних Сил України. Його щомісячний дохід переважно становить від 25 000 до 30 000 грн. Інших осіб на утриманні відповідач не має, однак надає допомогу матері похилого віку. За станом здоров`я відповідач будь-яких обмежень не має.
З огляду на зазначене представник відповідача вважала за можливе частково задовольнити позовні вимоги та стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/8 частини його доходу, що, на її думку, відповідає середньостатистичному розміру аліментів у Кіровоградській області.
Також представник відповідача зазначила, що позивачка отримувала аліменти на утримання сина до 12 червня 2026 року, тобто до досягнення ним повноліття.
Третя особа — ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснив, що перейшов на другий курс Кропивницького фахового коледжу харчування та торгівлі, де навчається за очною формою навчання.
Зазначив, що на даний час перебуває на повному матеріальному утриманні матері, яка надає йому фінансову допомогу та забезпечує продуктами харчування. Інших заробітків він не має. Під час навчання він несе витрати, пов`язані з оплатою оренди житла, навчанням та власним утриманням. Крім того, має регулярні витрати на придбання продуктів харчування та інших матеріалів, необхідних для виконання лабораторних робіт, а також на проїзд.
Вказав, що з батьком майже не спілкується, матеріальної допомоги від нього не отримує, у зв`язку з чим фактично всі витрати, пов`язані з його навчанням та утриманням, несе мати.
Процесуальні дії суду
Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25.05.2026 відкрито провадження по справі.
Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15.06.2026 вирішено проводить судове засідання в режимі відеоконференцзв`язку.
ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом досліджено свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , з якого встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 встановлено, що 17 вересня 2021 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, після державної реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ».
З рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27 червня 2012 року встановлено, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. Також зазначеним рішенням встановлено, що від шлюбу сторони мають сина – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З копії паспорта громадянина України та картки платника податків встановлено особу позивачки ОСОБА_1 .
З копії паспорта громадянина України та картки платника податків встановлено особу відповідача ОСОБА_3 .
Відповідно до довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого органу Добровеличківської селищної ради № 566 від 04 травня 2026 року ОСОБА_1 має у складі сім`ї сина – ОСОБА_2 , 2008 року народження.
З довідки Кропивницького фахового коледжу харчування та торгівлі № 86/26 від 30 квітня 2026 року встановлено, що ОСОБА_2 навчається у Кропивницькому фаховому коледжі харчування та торгівлі на першому курсі денної форми навчання за спеціальністю G13 «Харчові технології» за регіональним замовленням. Термін навчання визначено з 01 вересня 2025 року по 31 січня 2028 року.
Також суд в судовому засіданні дослідив й інші докази, які стосуються витрат на навчання сина, яким суд надає оцінку в контексті нижче зазначених мотивів.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови можливості надання такої допомоги. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка чи син, які продовжують навчання.
Згідно з частиною першою статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку чи сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття, виникає за наявності сукупності юридичних фактів: досягнення дочкою чи сином віку понад вісімнадцять, але менше двадцяти трьох років; продовження навчання; потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявності у батьків можливості надавати таку допомогу.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та є сином сторін у справі. Відповідно до довідки Кропивницького фахового коледжу харчування та торгівлі № 86/26 від 30 квітня 2026 року він навчається на І курсі денної форми навчання за спеціальністю G13 «Харчові технології» за регіональним замовленням, а термін навчання визначений з 01 вересня 2025 року по 31 січня 2028 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином сторін у справі та на момент розгляду справи досяг повноліття.
Відповідно до довідки Кропивницького фахового коледжу харчування та торгівлі № 86/26 від 30 квітня 2026 року ОСОБА_2 навчається на першому курсі денної форми навчання за спеціальністю G13 «Харчові технології» за регіональним замовленням. Строк навчання визначений з 01 вересня 2025 року по 31 січня 2028 року.
Зазначені обставини також підтверджуються наданим суду розкладом занять студентів за відповідний період.
Отже, судом достовірно встановлено факт продовження повнолітнім сином сторін навчання після досягнення ним повноліття, причому навчання здійснюється за денною формою.
Водночас сам по собі факт продовження навчання не є безумовною підставою для стягнення аліментів, у зв`язку з чим суду належить встановити наявність у повнолітнього сина потреби у матеріальній допомозі та можливість батька надавати таку допомогу.
Оцінюючи докази щодо матеріального становища ОСОБА_2 , суд бере до уваги його письмові пояснення від 23 червня 2026 року, в яких він зазначив, що навчається за денною формою, не працює, не має майна та інших джерел доходу, достатніх для його самостійного утримання, а отримувана ним стипендія не покриває необхідних витрат, пов`язаних із навчанням, проживанням, харчуванням та іншими повсякденними потребами. У цих же поясненнях ОСОБА_2 підтвердив, що матеріальну допомогу йому надає мати, та позовні вимоги підтримав.
Наведені пояснення узгоджуються з іншими доказами, наявними у матеріалах справи.
Так, відповідно до довідки про доходи, виданої Кропивницьким фаховим коледжем харчування та торгівлі, ОСОБА_2 навчається безоплатно за денною формою навчання та отримує стипендію у розмірі 890 грн щомісяця. За період з 01 вересня 2025 року по 31 травня 2026 року йому нараховано 8010 грн стипендії. Відомостей про інші доходи або виплату йому аліментів зазначена довідка не містить.
Суд також враховує надані позивачкою банківські документи, з яких вбачається систематичне перерахування нею грошових коштів на користь сина протягом 2025–2026 років. Зазначені платежі узгоджуються з поясненнями ОСОБА_2 про те, що мати фактично надає йому матеріальну допомогу для забезпечення його потреб.
Крім того, матеріалами справи підтверджується наявність витрат, пов`язаних із проживанням під час навчання. Зокрема, відповідно до договору оренди квартири (житлового приміщення), укладеного 02 вересня 2025 року, орендовано житлове приміщення у місті Кропивницькому для проживання, при цьому розмір щомісячної орендної плати визначено у сумі 3000 грн. Надані банківські квитанції додатково підтверджують здійснення платежів, пов`язаних з орендою житла.
Таким чином, сукупність досліджених судом доказів свідчить, що ОСОБА_2 , незважаючи на досягнення повноліття, у зв`язку з продовженням навчання за денною формою не має можливості самостійно забезпечувати себе в повному обсязі. Розмір отримуваної ним стипендії у сумі 890 грн на місяць є недостатнім для покриття витрат, пов`язаних із навчанням, проживанням, харчуванням та іншими необхідними потребами.
При цьому суд враховує, що самостійного доходу від трудової діяльності ОСОБА_2 не отримує, що підтверджується його поясненнями та довідкою про доходи, а доказів наявності у нього інших постійних джерел матеріального забезпечення суду не надано.
За таких обставин суд доходить висновку про доведеність потреби ОСОБА_2 у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням ним навчання.
При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що сама по собі наявність факту навчання не підтверджує потреби повнолітнього сина у матеріальній допомозі, оскільки у цій справі потреба встановлюється не лише з факту навчання, а на підставі сукупності доказів, а саме: денної форми навчання, відсутності трудового доходу, незначного розміру стипендії, наявності витрат на проживання та навчання, а також фактичного надання матеріальної допомоги сином матір`ю.
Водночас суд бере до уваги положення частини першої статті 200 СК України, відповідно до якої при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина враховуються обставини, визначені статтею 182 цього Кодексу.
Позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі однієї третини усіх видів його заробітку (доходу). Разом із тим доказів, які б свідчили про необхідність визначення саме такого розміру аліментів, суду не надано.
Зокрема, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо розміру доходу відповідача, його майнового стану, наявності чи відсутності інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, а також інших обставин, які відповідно до статті 182 СК України підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів.
Водночас суд враховує, що обов`язок щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладається на обох батьків. Тому встановлена судом потреба ОСОБА_2 у матеріальній допомозі сама по собі не означає, що всі витрати на його утримання мають бути покладені виключно на відповідача.
Суд також враховує, що позивачка фактично надає сину матеріальну допомогу, що підтверджується наданими банківськими документами, а відтак при визначенні розміру аліментів необхідно забезпечити справедливий розподіл обов`язку обох батьків щодо утримання повнолітнього сина.
Разом із тим суд бере до уваги наданий позивачкою акт про фактичне проживання особи, погоджений Добровеличківською селищною радою, відповідно до якого ОСОБА_2 зазначений як особа, яка проживає разом із позивачкою. Водночас зазначені відомості самі по собі не спростовують факту навчання сина у місті Кропивницькому та наявності витрат, пов`язаних із його перебуванням у місті навчання, що підтверджуються договором оренди житлового приміщення, платіжними документами та іншими доказами у справі. Вказані докази суд оцінює у сукупності відповідно до статті 89 ЦПК України.
Верховний Суд у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 зазначив, що для виникнення обов`язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, необхідною є наявність сукупності юридичних фактів, передбачених статтею 199 СК України, зокрема продовження навчання та потреби дитини у матеріальній допомозі у зв`язку з таким навчанням.
У постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 644/3610/20 Верховний Суд звернув увагу на те, що при вирішенні спору про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд повинен з`ясувати наявність потреби дитини у матеріальній допомозі та можливість батьків її надавати, а також оцінити усі надані сторонами докази у їх сукупності.
Крім того, у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 607/13509/22 Верховний Суд зазначив, що сам факт продовження навчання повнолітньою дитиною не є безумовною підставою для стягнення аліментів, однак навчання за денною формою є обставиною, яка підлягає врахуванню при вирішенні питання про потребу такої особи у матеріальній допомозі.
За таких обставин суд, з одного боку, не вбачає достатніх підстав для визначення аліментів у заявленому позивачкою розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, оскільки повний обсяг щомісячних потреб повнолітнього сина та можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі належними та достатніми доказами не підтверджені.
З іншого боку, суд не погоджується з позицією представника відповідача щодо визначення аліментів у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу). Такий розмір за встановлених у справі обставин не забезпечуватиме належної та пропорційної участі відповідача в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання за денною формою, проживає поза межами місця постійного проживання матері та має об`єктивні витрати, пов`язані з проживанням, харчуванням, проїздом і забезпеченням навчального процесу.
При цьому суд бере до уваги, що відповідно до статті 199 СК України обов`язок щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, покладається на обох батьків, а тому матеріальне забезпечення сина не може бути покладене виключно на позивачку. З наданих суду доказів та пояснень учасників справи встановлено, що фактичне матеріальне забезпечення повнолітнього сина на час розгляду справи переважно здійснює мати, тоді як відповідач добровільної матеріальної допомоги сину не надає.
Суд також враховує, що раніше з відповідача на утримання сина стягувалися аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення ним повноліття. Сам по собі цей розмір не визначає розмір аліментів після досягнення сином повноліття, однак свідчить про те, що відповідач раніше виконував обов`язок щодо його утримання у визначеній судом частці доходу.
Водночас суд не може покласти в основу визначення розміру аліментів виключно повідомлений представником відповідача орієнтовний розмір його доходу від 25 000 грн до 30 000 грн щомісячно, оскільки такі відомості документально не підтверджені, лише підтверджено належними доказами факт проходження відповідачем військової служби на час розгляду справи.
Разом з тим відповідач є працездатною особою, служить в ЗСУ, доказів наявності в нього об`єктивних обставин, які перешкоджали б отриманню доходу та виконанню обов`язку щодо утримання повнолітнього сина, суду не надано. Представник відповідача також зазначила про відсутність у нього інших осіб на утриманні, хоча відповідач надає матері похилого віку матеріальну допомогу.
Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд виходить із необхідності забезпечення справедливого розподілу обов`язку щодо утримання повнолітнього сина між обома батьками, враховуючи його вік, продовження навчання за денною формою, необхідність проживання за місцем навчання, підтверджені витрати на проживання та інші витрати, пов`язані з навчанням, а також відсутність належного документального підтвердження повного розміру щомісячних потреб сина та фактичного доходу відповідача.
За таких обставин суд доходить висновку, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно є таким, що відповідає встановленим обставинам справи, забезпечує участь відповідача в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, та водночас є співмірним із доведеними потребами останнього і матеріальними можливостями відповідача.
Визначений судом розмір аліментів у 1/6 частині доходу є меншим за заявлений позивачкою розмір 1/3 частини доходу, однак більшим за запропонований відповідачем розмір 1/8 частини доходу, що, на переконання суду, відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності.
Водночас суд враховує, що ОСОБА_2 під час навчання отримує стипендію, яка є одним із джерел його матеріального забезпечення. Разом із тим отримання стипендії саме по собі не свідчить про відсутність у повнолітнього сина потреби у матеріальній допомозі, оскільки її розмір не охоплює всіх витрат, пов`язаних із його проживанням, харчуванням, проїздом та забезпеченням навчального процесу. При цьому суд бере до уваги розмір отримуваної стипендії при визначенні загального обсягу матеріального забезпечення ОСОБА_2 та розміру участі кожного з батьків у його утриманні.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, за умови продовження навчання та потреби у матеріальній допомозі.
Судом також встановлено, що рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15 травня 2012 року з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки стягувалися аліменти на утримання сина ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Водночас зазначене рішення стосувалося утримання ОСОБА_2 як неповнолітньої дитини та не може бути правовою підставою для продовження стягнення аліментів після досягнення ним повноліття. З досягненням дитиною повноліття припиняється відповідний обов`язок батьків щодо її утримання на підставі статей 180, 199 СК України, якщо не виникли передбачені законом підстави для подальшого утримання повнолітньої дочки, сина, які продовжують навчання.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже, до цієї дати правовідносини сторін щодо сплати аліментів регулювалися рішенням суду від 15 травня 2012 року, тоді як після досягнення сином повноліття виникли правові підстави для вирішення питання про його утримання відповідно до статті 199 СК України.
При цьому позов у цій справі подано 19 травня 2026 року, тобто до досягнення ОСОБА_2 повноліття. Саме по собі подання позову до настання повноліття не змінює моменту виникнення обов`язку, передбаченого статтею 199 СК України, оскільки на момент пред`явлення позову відсутня одна з необхідних умов для застосування цієї норми — досягнення сином повноліття.
З огляду на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 досяг повноліття, продовжує навчання за денною формою та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд доходить висновку, що обов`язок відповідача щодо його утримання на підставі статті 199 СК України виник з 13 червня 2026 року.
Таким чином, аліменти, визначені цим рішенням суду, підлягають стягненню починаючи з 13 червня 2026 року, а не з 19 травня 2026 року, оскільки до 12 червня 2026 року включно на відповідача поширювався обов`язок щодо утримання сина як неповнолітньої дитини відповідно до рішення суду від 15 травня 2012 року.
На підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.
Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору, з іншої сторони стягуються в дохід держави судові витрати у розмірі, пропорційному до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Оскільки позивачка відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги задоволено частково, відповідно до частин першої та шостої статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Позивачкою заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, тоді як судом визначено їх розмір у 1/6 частині такого доходу, тобто позов задоволено на 1/2 заявленого розміру. Враховуючи, що мінімальна ставка судового збору за подання такого позову у 2026 році становить 1 331,20 грн, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 1/2 цієї суми, що становить 665,60 гривень.
Керуючись статтями 198–201 СК України, статтями 12, 13, 141, 259, 263–265, 268, 274–279 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача — ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 13 червня 2026 року, на період навчання ОСОБА_2 у Кропивницькому фаховому коледжі харчування та торгівлі, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Право на утримання припиняється у разі припинення ОСОБА_2 навчання.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи :
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки с.Помічна Новоукраїнського району Кіровоградської області, жительки АДРЕСА_1 ;
відповідач – ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця с.Любомирка Добровеличківського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 . 

Суддя 
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області         Майстер І.П.