ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2026 року 
м. Київ

справа № 200/2747/23
адміністративне провадження № К/990/15722/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Васильєвої І.А., Шишова О. О.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу № 200/2747/23
за адміністративним позовом Підприємство об`єднання громадян «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду (головуючий суддя М. М. Крилова) від 26 жовтня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: І. Д. Компанієць, А. В. Гайдар, Е. Г. Казначеєв) від 25 березня 2024 року, 
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У червні 2023 року Підприємство об`єднання громадян «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» (далі - ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ», позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС, відповідач, скаржник), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12 грудня 2022 року:
№ 00363800704 за формою «В1», яким завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2022 року на суму 2 769 480 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 692 370 грн;
№ 00363850704 за формою «В4», яким завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за січень 2022 року, на суму 296 279 грн.
та зобов`язати ГУ ДПС внести до Реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідні дані по заяві ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 2 769 480 грн як такої, що є узгодженою.
2. В обґрунтування позову позивач зазначав, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій із контрагентами (ТОВ «ВОРФОЛК ПРОГРЕС», ТОВ «АРФАН», ПП «ТЕКСТИЛЬ ПРОД», ТОВ «ЕНТЕР КОНЕКТЕД», ТОВ «ВАЛІОС», ТОВ «ТАРЛІ ГРУП») повністю спростовуються первинними документами, які підтверджують фактичний рух активів. Позивач наголошував, що всі придбані товари (тканини, фурнітура) були використані у власній господарській діяльності для виготовлення готової продукції - робочих костюмів «Комфорт», які в подальшому були реалізовані на адресу ТОВ «РОСЬ-БУД».
Щодо висновків акта перевірки про ненадання документів, позивач вказав на об`єктивну неможливість їх подання під час перевірки через введення воєнного стану та збройну агресію РФ. У зв`язку з ризиком втрати документів, керівництвом було прийнято наказ про їх евакуацію з м. Києва до м. Львова, де фактично перебували уповноважені особи. 
3. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 00363850704 від 12 грудня 2022 року за формою «В4» на суму 296 279,00 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 00363800704 від 12 грудня 2022 року за формою «В1» на суму 2 769 480,00 грн., штрафні санкції у розмірі 692 370,00 грн.
Зобов`язано ГУ ДПС внести до Реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідні дані по заяві ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 2 769 480,00 грн. як такої, що є узгодженою.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС судові витрати на користь ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» зі сплати судового збору в сумі 26840 грн 00 коп.
4. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2024 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року змінено в мотивувальній частині та викладено відповідно до редакції цієї постанови. 
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у справі № 200/2747/23 залишено без змін.
5. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, засобами поштового зв`язку 19 квітня 2024 року Головне управління ДПС у м. Києві звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову.
6. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.
7. Після усунення недоліків касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 28 травня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву. Витребувані матеріали справи.
8. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її розгляд у попередньому судовому засіданні.
9. 10 серпня 2026 року Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 1063 призначено повторний автоматизований розподіл справи, з підстави ухваленням зборами суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді рішення від 20 лютого 2026 року № 11 "Про визначення Персонального складу судових палат Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду" та введенням до складу судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян судді Дашутіна І. В., який перебуває у складі колегії суддів, що унеможливлює його участь у розгляді справи.
10. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Васильєва І.А., Шишов О. О.
11. Станом на час розгляду справи відзиву на касаційну скаргу не надходило, що не перешкоджає подальшому розгляді у справі по суті.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
12. Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ПАГ ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ зареєстровано в якості юридичної особи 27 квітня 2013 року за № 1000661070003018692, включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 43899330, місцезнаходження на час розгляду справи: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокоф`єва, буд. 111, основний вид економічної діяльності: 13.20 Ткацьке виробництво (основний); 13.10 Підготування та прядіння текстильних волокон; 13.30 Оздоблення текстильних виробів; 13.92 Виробництво готових текстильних виробів, крім одягу; 13.93 Виробництво килимів і килимових виробів; 13.94 Виробництво канатів, мотузок, шпагату та сіток; 13.96 Виробництво інших текстильних виробів технічного та промислового призначення; 13.99 Виробництво інших текстильних виробів, н.в.і.у; 14.11 Виробництво одягу зі шкіри;14.12 Виробництво робочого одягу; 14.13 Виробництво іншого верхнього одягу; 14.14 Виробництво спіднього одягу; 14.19 Виробництво іншого одягу й аксесуарів; 14.20 Виготовлення виробів із хутра; 14.31 Виробництво панчішно-шкарпеткових виробів; 14.39 Виробництво іншого трикотажного та в`язаного одягу; 46.41 Оптова торгівля текстильними товарами; 46.42 Оптова торгівля одягом і взуттям; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 47.51 Роздрібна торгівля текстильними товарами в спеціалізованих; Магазинах; 47.53 Роздрібна торгівля килимами, килимовими виробами, покриттям для; стін і підлоги в спеціалізованих магазинах; 94.20 Діяльність професійних спілок; 96.01 Прання та хімічне чищення текстильних і хутряних виробів (том 1 а.с. 123).
13. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 27 квітня 2023 року позивача перереєстровано з м. Києва, вул. Лаврухіна, буд. 7-Б за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокоф`єва, буд. 111.
14. ПОГ «Все буде добре» укладено договір № 160 оренди нежитлового приміщення від 07 липня 2021 року, відповідно до якого ТОВ «САНЯ» передавало, а ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» приймало у строкове платне користування (в суборенду) нежитлове приміщення загальною площею 193 м. кв., що знаходиться за адресою: 02222, м. Київ, вул. Лаврухіна, буд. 7-Б (том 1 а.с. 22-30).
15. Позивач перебував на податковому обліку Головного управління ДПС у м. Києві та є платником податку на додану вартість.
16. Відповідно до розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 07 липня 2021 року № 416, оскільки на підприємстві працюють особи з інвалідністю, позивачу надано дозвіл на користування пільгами з оподаткування, відповідно до встановленого порядку про надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій осіб з інвалідністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2007 року (том 1 а.с. 31-32).
17. Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 15 вересня 2022 року № 3813-п з 20 жовтня 2022 року призначено документальну позапланову виїзну перевірку «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» у зв`язку з поданням декларації з ПДВ із заявленою сумою бюджетного відшкодування за січень 2022 року.
18. З метою проведення перевірки, вручення наказу від 15 вересня 2022 року № 3813-п та пред`явлення направлення на проведення перевірки від 20 жовтня 2022 року посадові особи контролюючого органу здійснили виїзд за податковою адресою позивача: м. Київ, вул. Миколи Лаврухіна, буд. 7Б. За вказаною адресою посадові особи та законні представники підприємства були відсутні.
19. У зв`язку з неможливістю вручення наказу та направлення на перевірку, а також неможливістю розпочати перевірку у строки, визначені наказом, складено акт від 20 жовтня 2022 року № 5051/26-15-07-04-01.
20. Надалі наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 25 жовтня 2022 року № 4729-п призначено документальну позапланову невиїзну перевірку «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» у зв`язку з поданням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ за січень 2022 року у зв`язку із самостійним виправленням помилок. Перевірку призначено з 4 листопада 2022 року тривалістю 5 робочих днів.
21. 26 жовтня 2022 року на податкову адресу позивача направлено повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з 4 листопада 2022 року та запропоновано надати первинні документи щодо взаємовідносин із контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за січень 2022 року, а також інші підтверджуючі документи. 
22. Вказане повідомлення отримано представником позивача засобами поштового зв`язку 23 листопада 2022 року.
23. Відповідно до наказу директора ПОГ «Все Буде Добре» № 26/02-22 від 26 лютого 2022 року в зв`язку з військовою агресією РФ у відношенні до України та ризиком втрати первинних документів наказано провести евакуацію первинних документів фінансово-господарської діяльності з адреси: м. Київ, вул. Миколи Лаврухіна, б.7Б на адресу: м. Львів, вул. Бузкова, б.2 (а.с.70, т.4).
24. Первинні документи щодо взаємовідносин із контрагентами за січень 2022 року, письмові пояснення та інші документи, витребувані контролюючим органом, позивачем під час перевірки не надавалися, що відображено у пункті 2.11 акта перевірки (а.с. 15-16, т.1).
25. У зв`язку з цим працівниками Головного управління ДПС у м. Києві складено акт від 10 листопада 2022 року №5452/26-15-07-04-01 про ненадання пояснень та їх документального підтвердження для проведення документальної позапланової перевірки ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ».
26. Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 4 листопада по 10 листопада 2022 року посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві на підставі повідомлення від 26 жовтня 2022 року № 507/26-15-07-04-01-08 та наказу від 25 жовтня 2022 року № 4729-п проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку за січень 2022 року, за результатами якої складено акт від 17 листопада 2022 року № 38711/26-15-07-04-01/43899330, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог пунктів 44.1, 44.6 статті 44, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до 
завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника у банку за січень 2022 року на 2 769 480 грн; 
завищення суми від`ємного значення, що підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за січень 2022 року, на 296 279 грн.
27. Такі висновки контролюючого органу ґрунтуються на тому, що в ході перевірки за січень 2022 року (з урахуванням від`ємного значення, задекларованого у серпні, вересні та жовтні 2021 року) встановлено взаємовідносини ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» з постачальниками ТОВ «ВОРФОЛК ПРОГРЕС», ТОВ «АРФАН», ПП «ТЕКСТИЛЬ ПРОД», ТОВ «ЕНТЕР КОНЕКТЕД», ТОВ «ВАЛІОС» та ТОВ «ТАРЛІ ГРУП», за якими податковим органом констатовано відсутність реального джерела походження товару (тканини та фурнітури). Відповідач наголошував, що через ненадання платником під час перевірки будь-яких первинних документів (договорів, накладних, платіжних доручень тощо) господарські операції з вказаними контрагентами не можуть вважатися підтвердженими, а формування податкового кредиту за ними є безпідставним.
28. 12 грудня 2022 року Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:
№ 00363800704 на суму завищення бюджетного відшкодування в розмірі 2769480 грн та на суму штрафних санкцій 692 370 грн;
№ 00363850704 щодо завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 296 279 грн.
29. Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
30. В ході розгляду справи, судами попередніх інстанцій також встановлено, що Позивачем до суду надані первинні документи по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за січень 2022 року.
31. Між ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» (Покупець) та ТОВ «ВОРФОЛК ПРОГРЕС» (Постачальник) укладено договір № 2207 від 22 липня 2021 року, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар - тканину в асортименті, а Покупець - прийняти та оплатити його.
Асортимент, кількість та вартість товару визначаються у специфікаціях на кожну партію окремо. Розрахунки здійснюються з відстрочкою платежу на 90 календарних днів з моменту приймання товару.
Товар доставляється силами та за рахунок Постачальника на склад Покупця за адресою: 02034, м. Київ, вул. Миколи Лаврухіна, буд. 7-Б.
32. Також між ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» (Покупець) та ТОВ «ВОРФОЛК ПРОГРЕС» (Постачальник) укладено договір поставки № 19/08/21 від 19 серпня 2021 року, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар в асортименті, а Покупець - прийняти та оплатити його.
Асортимент, кількість та вартість товару визначаються у специфікаціях на кожну партію окремо. Розрахунки здійснюються з відстрочкою платежу на 90 календарних днів з моменту приймання товару.
Товар доставляється силами та за рахунок Постачальника на склад Покупця за адресою: 02034, м. Київ, вул. Миколи Лаврухіна, буд. 7-Б.
33. На виконання вказаних договорів складено специфікації: № 1 від 19 серпня 2021 року, № 3, № 3-2 та № 3-3 від 1 жовтня 2021 року до договору поставки № 19/08/21 від 19 серпня 2021 року.
34. У наданих видаткових накладних зазначено дані щодо отримання ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» (Покупець) від ТОВ «ВОРФОЛК ПРОГРЕС» (Постачальник) товару в асортименті за договорами № 2207 від 22 липня 2021 року та № 19/08 від 19 серпня 2021 року, а саме:
за серпень 2021 року: № 33 від 2 серпня 2021 року на суму 1 791 114,00 грн з ПДВ; № 37 від 3 серпня 2021 року - 1 763 438,00 грн з ПДВ; № 40 від 4 серпня 2021 року - 520 800,00 грн з ПДВ; № 43 від 6 серпня 2021 року - 488 284,00 грн з ПДВ;
за вересень 2021 року: № 63 від 24 вересня 2021 року - 297 839,34 грн з ПДВ; № 66 від 24 вересня 2021 року - 323 676,50 грн з ПДВ; № 69 від 24 вересня 2021 року - 110 725,92 грн з ПДВ;
за жовтень 2021 року: № 78 від 18 жовтня 2021 року - 227 786,14 грн з ПДВ; № 81 від 18 жовтня 2021 року - 899 481,84 грн з ПДВ; № 84 від 18 жовтня 2021 року - 398 607,95 грн з ПДВ.
35. На підставі видаткових накладних зареєстровано податкові накладні, що підтверджується реєстром виданих податкових накладних, а саме: № 40 від 4 серпня 2021 року на суму 520 800,00 грн, № 9246523283; № 43 від 6 серпня 2021 року - 488 284,80 грн, № 9246740881; № 33 від 2 серпня 2021 року - 1 791 114,00 грн, № 9246596681; № 37 від 3 серпня 2021 року - 1 763 438,40 грн, № 9246594747; № 66 від 24 вересня 2021 року - 297 839,34 грн, № 9301038872; № 72 від 16 вересня 2021 року - 110 725,92 грн, № 9301151823; № 69 від 24 вересня 2021 року - 323 676,50 грн, № 9301025381; № 84 від 18 жовтня 2021 року - 899 481,84 грн, № 9340474879; № 87 від 18 жовтня 2021 року - 398 607,95 грн, № 9340465479; № 90 від 18 жовтня 2021 року - 227 786,14 грн, № 9341361203.
36. Згідно з видатковими накладними ТОВ «ВОРФОЛК ПРОГРЕС» поставило ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» за договорами № 2207 від 22 липня 2021 року та № 19/08 від 19 серпня 2021 року товар на загальну суму 5 684 795,74 грн без ПДВ, а саме: за серпень 2021 року - 3 803 031,00 грн; за вересень - 610 201,47 грн; за жовтень - 1 271 563,20 грн без ПДВ.
37. Між Позивачем (Покупець) та ТОВ «АРФАН» (Постачальник) укладено договір № 24-07 від 24 липня 2021 року, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця швейну фурнітуру в асортименті, а Покупець - прийняти та оплатити її.
Асортимент, кількість та вартість товару визначаються у специфікаціях на кожну партію окремо. Право власності на товар переходить з моменту його отримання уповноваженим представником Покупця.
Загальна вартість договору визначається шляхом підсумовування вартості поставленого товару. Розрахунки здійснюються з відстрочкою платежу на 180 календарних днів з моменту прийняття товару, що підтверджується відповідною видатковою накладною.
Товар доставляється силами та за рахунок Постачальника на склад Покупця за адресою: 02034, м. Київ, вул. Миколи Лаврухіна, буд. 7-Б.
38. Постачання товару здійснено за специфікацією № 1 до договору та видатковою накладною № 2 від 2 серпня 2021 року, а саме: підкладкова тканина - 16 998 м на суму 229 473,00 грн; бейка трикотажна чорна - 59 832,96 м на суму 167 532,29 грн; гудзики - 90 656 шт. на суму 44 421,44 грн; гумка 5 мм чорна - 10 198,80 м на суму 15 706,15 грн; нитки в котушках - 5 666 шт. на суму 33 429,40 грн. Загальна вартість товару без ПДВ - 490 562,28 грн.
39. За серпень-жовтень 2021 року Постачальником передано, а Покупцем прийнято швейну фурнітуру в асортименті, що підтверджується видатковою накладною № 2 від 2 серпня 2021 року на суму 490 562,28 грн..
40. Оскільки ТОВ «АРФАН» не є платником ПДВ, Позивач не формував податковий кредит за операціями з цим постачальником.
41. Між ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» (Покупець) та ПП «ТЕКСТИЛЬ ПРОД» (Постачальник), назву якого з 15 листопада 2021 року змінено на ПП «ЕЛЕМЕНТ 29-СН» , укладено договір № 07/09-21 від 7 вересня 2021 року, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар в асортименті. Кількість та вартість товару визначаються у видаткових накладних на кожну партію.
42. Транспортування, завантаження та розвантаження товару здійснюються Покупцем за його рахунок. Строк поставки - 10 банківських днів з дати підписання договору. Право власності на товар та ризики його випадкового знищення чи пошкодження переходять до Покупця з моменту отримання товару та підписання уповноваженими представниками сторін видатково-прибуткової накладної.
43. Згідно з договором передача товару здійснюється за видатково-прибутковою накладною, в якій зазначаються найменування, кількість, ціна та загальна вартість товару. Датою поставки є дата прийняття товару Покупцем, зазначена в накладній. Приймання товару за кількістю та якістю здійснюється відповідно до законодавства та умов договору.
Вартість товару узгоджується сторонами в усній або письмовій формі та підтверджується податковими накладними і документами бухгалтерського обліку. Розрахунок за товар здійснюється Покупцем одразу після його отримання.
44. Відповідно до первинних документів ПП «ТЕКСТИЛЬ ПРОД» передало ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» за договором поставки № 07/09-21 від 7 вересня 2021 року товар, а саме:
за вересень 2021 року: за видатковими накладними № 82 від 16 вересня 2021 року на суму 967 788,60 грн з ПДВ та № 83 від 16 вересня 2021 року - 242 799,24 грн з ПДВ;
за жовтень 2021 року: № 119 від 16 жовтня 2021 року - 961 064,95 грн з ПДВ та № 122 від 16 жовтня 2021 року - 780 031,14 грн з ПДВ.
45. На виконання договору ПП «ТЕКСТИЛЬ ПРОД» (після зміни назви - ПП «ЕЛЕМЕНТ 29-СН») виписано рахунки на оплату товару за договором № 07/09-21 від 7 вересня 2021 року: № 82 від 16 вересня 2021 року на суму 967 788,60 грн з ПДВ; № 83 від 16 вересня 2021 року - 242 799,24 грн з ПДВ; № 119 від 16 жовтня 2021 року - 961 064,95 грн; № 122 від 16 жовтня 2021 року - 780 031,14 грн з ПДВ.
46. Платіжними дорученнями № 119 від 19 жовтня 2021 року, № 120 від 21 жовтня 2021 року, № 167 та № 168 від 29 листопада 2021 року Позивач оплатив товар за договором поставки № 07/09-21 від 7 вересня 2021 року.
47. За видатковими накладними Постачальником складено податкові накладні: № 82 від 16 вересня 2021 року на суму 967 788,60 грн, № 9304640794; № 83 від 16 вересня 2021 року - 242 799,24 грн, № 9304649830; № 119 від 16 жовтня 2021 року - 961 064,95 грн, № 9342909123; № 122 від 16 жовтня 2021 року - 780 031,14 грн, № 9341929658.
48. Між Позивачем (Покупець) та ТОВ «ЕНТЕР КОНЕКТЕД» (Постачальник) укладено договір № 01/09-21 від 1 вересня 2021 року, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар в асортименті, а Покупець - прийняти та оплатити його.
Асортимент, кількість та вартість товару визначаються у видаткових накладних на кожну партію. Право власності переходить з моменту отримання товару уповноваженим представником Покупця.
Розрахунок здійснюється з відстрочкою платежу на 90 календарних днів з моменту прийняття товару. Товар доставляється силами та за рахунок Постачальника на склад Покупця за адресою: 02034, м. Київ, вул. Миколи Лаврухіна, буд. 7-Б
49. ТОВ «ЕНТЕР КОНЕКТЕД» поставило ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» за договором № 01/09-21 від 1 вересня 2021 року товар, що підтверджується видатковими накладними: № ТЕ 000000306 від 21 жовтня 2021 року на суму 766 264,04 грн з ПДВ; № ТЕ 000000309 від 21 жовтня 2021 року - 1 430 545,49 грн з ПДВ; № ТЕ 000000312 від 21 жовтня 2021 року - 518 515,20 грн з ПДВ.
50. Оплата товару підтверджується платіжними дорученнями № 164, № 165 та № 166 від 26 листопада 2021 року.
51. Постачальником складено податкові накладні: № 653 від 21 жовтня 2021 року на суму 1 430 545,49 грн з ПДВ, № 9341539426; № 656 від 21 жовтня 2021 року - 518 515,20 грн з ПДВ, № 9341584507; № 650 від 21 жовтня 2021 року - 766 264,04 грн з ПДВ, № 9341518265.
52. Між ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» (Покупець) та ТОВ «ВАЛІОС» (Постачальник) укладено договір № 18/08 від 18 серпня 2021 року, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар в асортименті, а Покупець - прийняти та оплатити його.
Асортимент, кількість та вартість товару визначаються у видаткових накладних на кожну партію. Право власності переходить з моменту отримання товару уповноваженим представником Покупця.
Розрахунки здійснюються з відстрочкою платежу на 90 календарних днів з моменту приймання товару. Товар доставляється силами та за рахунок Постачальника на склад Покупця за адресою: 02034, м. Київ, вул. Миколи Лаврухіна, буд. 7-Б.
53. ТОВ «ВАЛІОС ГРУП» поставило ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» за договором № 18/08 від 18 серпня 2021 року товар згідно з видатковою накладною № 742 від 16 вересня 2021 року на суму 348 296,18 грн з ПДВ.
54. За фактом поставки виставлено рахунок № 740 від 16 вересня 2021 року на суму 348 296,18 грн з ПДВ. Оплата підтверджується платіжним дорученням № 121 від 22 жовтня 2021 року.
55. Постачальником складено податкову накладну № 192 від 16 вересня 2021 року на суму 348 296,18 грн з ПДВ, № 9292415461..
56. Між ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» (Покупець) та ТОВ «ТАРЛІ ГРУП» (Постачальник) укладено договір № 16/08 від 16 серпня 2021 року, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар в асортименті, а Покупець - прийняти та оплатити його.
Асортимент, кількість та вартість товару визначаються у видаткових накладних на кожну партію. Розрахунки здійснюються з відстрочкою платежу на 90 календарних днів з моменту приймання товару.
Товар доставляється силами та за рахунок Постачальника на склад Покупця за адресою: 02034, м. Київ, вул. Миколи Лаврухіна, буд. 7-Б.
57. На виконання договору ТОВ «ТАРЛІ ГРУП» поставило ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» товар за видатковими накладними: № 410 від 16 вересня 2021 року на суму 474 506,38 грн з ПДВ; № 411 - 446 678,56 грн; № 412 - 478 525,70 грн; № 413 - 448 953,96 грн; № 414 - 486 503,41 грн; № 416 - 485 406,00 грн; № 419 - 394 832,72 грн; № 421 - 554 907,46 грн з ПДВ, усі від 16 вересня 2021 року.
58. ТОВ «ТАРЛІ ГРУП» виставило Позивачу рахунки на оплату: № 412 від 16 вересня 2021 року на суму 474 506,38 грн з ПДВ; № 413 - 446 678,56 грн; № 414 - 478 525,70 грн; № 415 - 448 953,97 грн; № 416 - 486 503,41 грн; № 418 - 485 406,00 грн; № 419 - 394 832,72 грн; № 423 від 16 вересня 2021 року.
59. Оплата підтверджується платіжними дорученнями № 251, № 218, № 217, № 216, № 214 від 23 грудня 2021 року; № 213, № 211 від 22 грудня 2021 року та № 212 від 22 грудня 2023 року.
60. За фактом поставок складено податкові накладні: № 109 від 16 вересня 2021 року на суму 474 506,38 грн з ПДВ, № 9292388405; № 110 - 446 678,56 грн, № 9292447067; № 111 - 478 525,70 грн, № 9292310744; № 112 - 448 953,96 грн, № 9292401097; № 113 - 486 503,41 грн, № 9292443658; № 114 - 485 406,00 грн, № 9292439445; № 115 - 394 832,72 грн, № 9292449651; № 116 - 554 907,46 грн, № 9292388430, усі від 16 вересня 2021 року.
61. Таким чином, за серпень-жовтень 2021 року Позивач отримав товарно-матеріальні цінності (сировину та комплектуючі матеріали) від шести постачальників: ТОВ «ВОРФОЛК ПРОГРЕС», ТОВ «АРФАН», ПП «ТЕКСТИЛЬ ПРОД», ТОВ «ЕНТЕР КОНЕКТЕД», ТОВ «ВАЛІОС ГРУП» та ТОВ «ТАРЛІ ГРУП» на загальну суму 14 330 040,55 грн без ПДВ.
62. Також Позивач надав суду першої інстанції документи на підтвердження використання придбаних ТМЦ у власній господарській діяльності.
63. Між ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» (Постачальник) та ТОВ «РОСЬ БУД» (Покупець) укладено договір поставки № 15/07/21 від 15 липня 2021 року, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця спецодяг, а Покупець - прийняти та оплатити його.
Товар постачається окремими партіями в кількості та асортименті, визначених у накладних, в яких також зазначається його ціна. Загальна вартість договору визначається вартістю отриманого товару.
Моментом поставки є отримання товару Покупцем на складі Постачальника за адресою: 02034, м. Київ, вул. Миколи Лаврухіна, буд. 7-Б.
Розрахунки здійснюються шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника з відстрочкою платежу на 90 календарних днів з моменту поставки кожної партії товару.
64. Згідно зі специфікацією № 1 від 1 серпня 2021 року до договору поставки № 15/07/21 від 15 липня 2021 року Позивач поставив костюм робочий «Комфорт 1», код товару 6211331000, у кількості 11 332 шт. на суму 4 759 440,00 грн без ПДВ.
65. Згідно зі специфікацією № 2 від 1 вересня 2021 року до цього договору Позивач поставив костюм робочий «Комфорт 2», код товару 6211331000, у кількості 1 210 шт. на суму 5 624 346,20 грн без ПДВ.
66. Згідно зі специфікацією № 3 від 1 жовтня 2021 року до цього договору Позивач поставив костюм «Комфорт 3», код товару 6211331000, у кількості 6 300 шт. на суму 3 041 010,00 грн без ПДВ.
67. Видатковими накладними підтверджується реалізація ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» на користь ТОВ «РОСЬ-БУД» за договором поставки № 15/07/21 від 15 липня 2021 року готової продукції - робочих костюмів «Комфорт 1», «Комфорт 2» та «Комфорт 3», а саме:
за серпень 2021 року: № 15 від 24 серпня 2021 року - 1 000 шт. на суму 420 000,00 грн; № 4 від 31 серпня - 332 шт. на суму 139 440,00 грн; № 5 від 31 серпня, № 6- 7 від 30 серпня, № 8- 9 від 27 серпня, № 10- 11 від 26 серпня, № 12- 13 від 25 серпня та № 14 від 24 серпня 2021 року - по 1 000 шт. на суму 420 000,00 грн кожна;
за вересень 2021 року: № 16- 20 від 30 вересня 2021 року - по 56 шт. на суму 260 300,32 грн кожна; № 21- 25 від 29 вересня, № 26- 30 від 28 вересня та № 31- 35 від 27 вересня 2021 року - по 62 шт. на суму 288 189,64 грн кожна;
за жовтень 2021 року: № 36 від 29 жовтня 2021 року - 112 шт. на суму 54 062,40 грн; № 37- 38 від 29 жовтня, № 39- 41 від 28 жовтня, № 42- 44 від 27 жовтня, № 45- 47 від 26 жовтня, № 48- 50 від 25 жовтня та № 51- 53 від 22 жовтня 2021 року - по 364 шт. на суму 175 702,80 грн кожна.
68. На підставі видаткових накладних зареєстровано податкові накладні, а саме:
за серпень 2021 року: № 1 та № 2 від 24 серпня 2021 року на суму 420 000,00 грн кожна, № 9267050087 та № 9267021558; № 3 та № 4 від 25 серпня - по 420 000,00 грн, № 9267028345 та № 9266964422; № 5 та № 6 від 26 серпня - по 420 000,00 грн, № 9266962289 та № 9267074429; № 7 та № 8 від 27 серпня - по 420 000,00 грн, № 9267051295 та № 9266964220; № 9 та № 10 від 30 серпня - по 420 000,00 грн, № 9266964231 та № 9267055950; № 11 від 31 серпня 2021 року - 420 000,00 грн, № 9266960500;
за вересень 2021 року: № 1- 5 від 27 вересня 2021 року - по 288 189,64 грн, № 9306435824, № 9306409724, № 9306450273, № 9306435805, № 9306409754; № 6- 10 від 28 вересня - по 288 189,64 грн, № 9306405212, № 9306399891, № 9306384931, № 9306405254, № 9306405037; № 11- 15 від 29 вересня - по 288 189,64 грн, № 9306437281, № 9306455130, № 9306394202, № 9306448912, № 9306433909; № 16- 20 від 30 вересня 2021 року - по 260 300,32 грн, № 9306401588, № 9306413124, № 9306401460, № 9306437313, № 9306417734;
за жовтень 2021 року: № 1- 3 від 22 жовтня 2021 року - по 175 702,80 грн, № 9347865091, № 9347854667, № 9347941714; № 4- 6 від 25 жовтня - по 175 702,80 грн, № 9347964004, № 9347905927, № 9347950391; № 7- 9 від 26 жовтня - по 175 702,80 грн, № 9347852236, № 9347937883, № 9347935241; № 10- 12 від 27 жовтня - по 175 702,80 грн, № 9347935586, № 9347923100, № 9347862577; № 13- 15 від 28 жовтня - по 175 702,80 грн, № 9347916374, № 9347950417, № 9347950362; № 16 та № 17 від 29 жовтня - по 175 702,80 грн, № 9347941807 та № 9347916507; № 18 від 29 жовтня 2021 року - 54 062,40 грн, № 9347913526.
69. За поставлений за договором між ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» та ТОВ «РОСЬ-БУД» товар проведено оплату, що підтверджується платіжними дорученнями: № 24 від 19 жовтня 2021 року на суму 288 189,64 грн; № 26, № 27, № 30 та № 32 від 20 жовтня 2021 року - по 260 300,32 грн; № 28, № 29 та № 31 від 20 жовтня 2021 року - по 288 189,64 грн; № 34- 40 від 22 жовтня 2021 року - по 288 189,64 грн.
70. Таким чином, судами встановлено, що відповідно до видів діяльності Позивача за КВЕД з придбаних у контрагентів ТМЦ виготовлено та реалізовано ТОВ «РОСЬ-БУД» робочі костюми «Комфорт», «Комфорт 2» та «Комфорт 3».
71. На підтвердження реальності зазначених господарських операцій Позивач також надав експертний висновок ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» № 13/22 від 10 лютого 2022 року.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
72. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що посадовими особами контролюючого органу порушено встановлений законом порядок вручення позивачу повідомлення та копії наказу про проведення перевірки.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що на момент проведення документальної позапланової невиїзної перевірки у контролюючого органу були відсутні докази належного вручення платнику податків документів, передбачених статтями 42 та 79 ПК України, що, на думку суду, свідчило про порушення процедури призначення та проведення перевірки, а відтак - про відсутність правових наслідків такої перевірки.
Суд також урахував, що у зв`язку зі збройною агресією проти України позивач здійснив евакуацію первинних документів до м. Львова. На переконання суду першої інстанції, обставини воєнного стану та масові відключення електроенергії у м. Києві об`єктивно ускладнювали можливість своєчасного отримання позивачем поштової кореспонденції за податковою адресою.
Крім того, суд першої інстанції виходив із принципу належного врядування та зазначив, що контролюючий орган володів актуальними контактними даними платника податків, зокрема номерами телефонів та адресою електронної пошти, однак не скористався можливістю направити відповідні документи засобами електронного зв`язку або зупинити строки проведення перевірки до моменту їх отримання платником податків.
Дослідивши надані позивачем безпосередньо до суду первинні документи щодо взаємовідносин з ТОВ «ВОРФОЛК ПРОГРЕС», ТОВ «АРФАН», ПП «ТЕКСТИЛЬ ПРОД», ТОВ «ЕНТЕР КОНЕКТЕД», ТОВ «ВАЛІОС» та ТОВ «ТАРЛІ ГРУП», зокрема договори, специфікації, видаткові накладні та платіжні доручення, суд першої інстанції дійшов висновку, що такі документи відповідають вимогам законодавства, не містять дефектів форми чи змісту та підтверджують реальність господарських операцій і фактичний рух активів.
Також суд зазначив, що чинне законодавство не ставить виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагента, фактичного знаходження його за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів, а добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента, у зв`язку з чим дійшов висновку про непідтвердження висновків відповідача, що наведені у акті перевірки.
Крім того, суд врахував і експертний висновок ТОВ «Центр судових експертиз» «Альтернатива» № 13/22 від 10 лютого 2022 року. 
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.
73. Водночас суд апеляційної інстанції змінюючи мотиви рішення суду першої інстанції дійшов до такого висновку, що контролюючим органом дотримано порядок належного вручення документів, встановлений пунктом 42.2 статті 42 ПК України. При цьому апеляційний суд зазначив, що оскільки спірна перевірка проводилася з питань бюджетного відшкодування ПДВ, вимоги пункту 79.2 статті 79 ПК України щодо початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки не раніше тридцятого календарного дня з моменту вручення відповідних документів до спірних правовідносин не застосовуються.
Апеляційний суд, обґрунтовуючи таку позицію, зазначив, що на підставі пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Як свідчать матеріали справи, податковим органом додержано вимоги пункту 42.2 статті 42, пункту 79.2 статті 79 ПК України, а саме 26 жовтня 2022 року на податкову адресу ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ»: м. Київ, вул. Миколи Лаврухіна, буд. 7Б рекомендованим листом з повідомленням про вручення надіслано письмове повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. 
Вказаний лист отримано представником ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» 23 листопада 2022 року, тобто, коли перевірка платника податку фактично закінчилася (з 4 по 10 листопада 2022 року).
Також суд апеляційної інстанції підкреслив, що хоча повідомлення про проведення перевірки та вимогу про надання первинних документів представник позивача отримав уже після завершення перевірки, у нього була можливість у період до прийняття спірних податкових повідомлень-рішень надати контролюючому органу первинні документи на підтвердження задекларованих показників, однак таким правом позивач не скористався.
Суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до відкритих реєстрів та даних податкового обліку контролюючого органу містилися актуальні засоби зв`язку з позивачем, зокрема номер телефону, адреса електронної пошти, а тому в умовах воєнного стану контролюючий орган не був позбавлений можливості направити повідомлення та наказ про проведення перевірки на електронну адресу позивача, яка містилася в інформаційних базах ДПС, однак таких дій вчинено не було.
Апеляційний суд визнав передчасними та безпідставними висновки контролюючого органу, які ґрунтувалися виключно на факті ненадання позивачем первинних документів під час перевірки, без належного дослідження та оцінки податкової інформації щодо позивача та його контрагентів. Суд зазначив, що акт перевірки не містить посилань на будь-яку податкову інформацію, використану контролюючим органом під час проведення перевірки, попри наявність у базах даних ДПС відомостей про зареєстровані податкові накладні.
Дослідивши надані позивачем первинні документи, апеляційний суд указав, що вони підтверджують реальність господарських операцій та використання придбаних товарів, зокрема тканини та швейної фурнітури для пошиття спецодягу, у власній господарській діяльності позивача. Суд зазначив, що подані документи складені з дотриманням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містять відомості щодо змісту та обсягу господарських операцій і узгоджуються між собою.
Крім того, апеляційний суд виходив із принципу індивідуальної відповідальності платника податків та зазначив, що позивач не може нести відповідальність за можливі порушення його контрагентами податкового законодавства, оскільки не наділений повноваженнями податкового контролю. На думку суду, порушення постачальників у ланцюгу постачання саме по собі не може бути підставою для висновку про неправомірність формування покупцем податкового кредиту.
Також суд апеляційної інстанції з урахуванням статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відмовив у задоволенні клопотання контролюючого органу про долучення до матеріалів справи доказів у вигляді матеріалів кримінального провадження № 42022000000001401 від 13 жовтня 2022 року стосовно ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ». Апеляційний суд зазначив, що вказані матеріали не були предметом дослідження та оцінки контролюючого органу під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача у період з 4 листопада 2022 року по 10 листопада 2022 року, а в акті перевірки від 17 листопада 2022 року будь-які посилання на зазначене кримінальне провадження відсутні.
Крім того, суд апеляційної інстанції звернув увагу, що контролюючим органом не надано належних доказів неможливості подання зазначених матеріалів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, з огляду на те, що на момент проведення перевірки відповідне кримінальне провадження вже було зареєстроване. Також апеляційний суд врахував, що посилання на зазначене кримінальне провадження були відсутні й у доводах апеляційної скарги.
За таких обставин суд апеляційної інстанції визнав неприйнятними доводи контролюючого органу щодо наявності кримінального провадження стосовно позивача, зазначивши, що саме лише формальне посилання на існування досудового розслідування у межах кримінального провадження не може бути підставою для висновків про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
74. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.
75. Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржник зазначає пункти 1 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України, посилаючись на те, що суди першої та апеляційної інстанцій під час ухвалення оскаржуваних судових рішень, у частині оцінки реальності господарських операцій позивача та його контрагентів, не врахували правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 11 червня 2020 року у справі № 823/1606/17 та від 1 лютого 2021 року у справі № 826/12509/18. Крім того, у касаційній скарзі наведено посилання на висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 27 квітня 2022 року у справі № 420/13197/20, від 20 березня 2020 року у справі № 2а-9423/12/2670, від 12 грудня 2019 року у справі № 814/1439/17, від 4 вересня 2018 року у справі № 825/1153/17, а також на висновки Верховного Суду України, наведені у постанові від 18 травня 2017 року у справі № 826/13764/15.
76. Податковий орган наголошує, що під час проведення перевірки позивачу направлено належним чином оформлені запити про надання первинних документів, які підтверджують формування від`ємного значення з ПДВ, однак станом на дату завершення перевірки жодних документів не надано. На думку відповідача, відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України, у разі ненадання документів до закінчення перевірки вважається, що такі документи були відсутні у платника на момент складення податкової звітності. Також відповідач посилається на обов`язок платника зберігати та надавати документи відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України та зазначає, що ненадання документів ставить під сумнів реальність господарських операцій. 
77. Крім того, відповідач вказує, що діяв відповідно до статті 42 ПК України, оскільки запит направлявся на податкову адресу позивача рекомендованими листами з повідомленням про вручення. Оскільки позивач не подавав заяви про отримання документів через електронний кабінет, доводи про неотримання кореспонденції відповідач вважає безпідставними. 
78. Також відповідач зазначає, що документи, надані позивачем вже під час судового розгляду, містять суттєві недоліки та свідчать про формальний характер господарських операцій. Зокрема, договори поставки передбачали наявність специфікацій як невід`ємних частин договорів, однак такі специфікації не надано, що, на думку відповідача, унеможливлює ідентифікацію асортименту та кількості товару. Крім того, за умовами договорів поставка товару мала здійснюватися на склад покупця, однак товарно-транспортні накладні відсутні. Відповідач також звертає увагу на обставини, які, на його думку, свідчать про формальний характер операцій, зокрема невідповідність періодів відкриття та закриття банківських рахунків контрагентів датам укладення договорів, а також розбіжності у реквізитах сторін. 
79. Окремо відповідач зазначає про відсутність у контрагентів позивача необхідних трудових та матеріально-технічних ресурсів для надання заявлених послуг, а також про невідповідність видів діяльності окремих контрагентів суті спірних операцій. На думку відповідача, такі обставини свідчать про відсутність ділової мети господарських операцій.
80. З огляду на викладене відповідач вважає, що позивач не підтвердив задекларовані показники належними та достовірними документами, а документи, подані під час судового розгляду, містять істотні недоліки, у зв`язку з чим податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.
81. Крім того, у касаційній скарзі наведено доводи про те, що Головному управлінню ДПС у м. Києві вже після ухвалення рішення судом першої інстанції стало відомо про наявність кримінального провадження № 42022000000001401 від 13 жовтня 2022 року стосовно ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ». У зв`язку із цим скаржник посилається на матеріали вказаного кримінального провадження, зокрема зміст допиту свідка, які, на думку контролюючого органу, свідчать про сумнівний характер господарської діяльності позивача та підтверджують висновки податкового органу щодо нереальності спірних господарських операцій.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
82. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
83. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
84. Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.
85. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
86. Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і далі в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин) передбачено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
87. Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані положеннями Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІV).
88. Відповідно до визначення терміну «первинний документ», яке наведене в статті 1 Закону № 996-ХІV - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
89. Таким документом є первинний документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо її закінчення.
90. У силу вимог статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
91. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
92. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
93. Статтею 1 Закону № 996-ХІV передбачено, що господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
94. Так, відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
95. Згідно з пунктом 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
96. Як передбачено пунктом 44.3 статті 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).
97. Водночас за змістом пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
98. Проводячи системний аналіз наведених норм, Верховний Суд у постанові від 22 червня 2026 року у справі № 320/43936/23 сформував висновок, згідно з яким надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
99. У постановах від 10 лютого 2026 року у справі № 320/28354/24 та від 27 травня 2026 року у справі № 280/364/25 Верховний Суд зазначив, що платник податків має право на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки. Проте реалізація такого права має здійснюватися відповідно до вимог, встановлених ПК України, і до прийняття рішення за результатами такої перевірки. Поряд з цим платник податків не позбавлений права довести у судовому процесі, що він вжив всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної перевірки, не ухилявся від її проведення, тобто, його поведінка жодним чином не була спрямована на перешкоджання контролюючому органу у здійсненні податкового контролю.
100. Такий підхід відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, зокрема щодо обґрунтованості та пропорційності рішення суб`єкта владних повноважень. Тому сам по собі факт ненадання документів під час перевірки без з`ясування причин їх ненадання та оцінки поведінки платника не може бути достатньою підставою для позбавлення його можливості підтвердити реальність господарських операцій у судовому процесі.
101. У цій справі суди з`ясували відповідні обставини та встановили, що ненадання документів під час перевірки було зумовлене отриманням позивачем запиту про їх надання фактично після завершення перевірки: перевірку завершено 10 листопада 2022 року, тоді як запит вручено 23 листопада 2022 року. Несвоєчасне отримання кореспонденції було пов`язане зі зміною позивачем адреси реєстрації у зв`язку з воєнними діями.
102. Як установили суди попередніх інстанцій, що не заперечується ані позивачем, ані відповідачем, отримання поштової кореспонденції у відповідний день обумовлене саме тим, що у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану, збройною агресією та ризиком втрати первинних документів керівництвом ПОГ «ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ» видано наказ про евакуацію первинних документів фінансово-господарської діяльності з міста Києва до міста Львова. Унаслідок цього уповноважені особи підприємства фактично перебували в місті Львові, а за податковою адресою позивача в місті Києві були відсутні особи, уповноважені на отримання поштової кореспонденції.
103. Отже, на момент, коли позивач фактично довідався про зміст вимоги контролюючого органу, перевірку вже було завершено, а тому виконати цю вимогу у визначений строк, спосіб і в межах перевірки він об`єктивно не міг. За таких обставин ненадання документів не було наслідком волевиявлення платника податків, а стало результатом об`єктивних причин, які від нього не залежали, тому це не може свідчити про відсутність таких документів у такого платника податків на час складення такої звітності, і які до того ж мали своїм джерелом обставини воєнного стану. 
104. Відповідач у касаційній скарзі жодним чином не спростовує добросовісності позивача у цих правовідносинах як особи, на яку ПК України покладено обов`язки у сфері податкового контролю. Так само відповідач не наводить доводів про те, чому, складаючи акт про ненадання документів, він не пересвідчився в обставинах дійсного отримання платником запиту про їх надання. Тим часом саме контролюючий орган, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний був переконатися, що вимога, невиконання якої він фіксує з відповідними правовими наслідками для платника, була доведена до відома останнього у встановлений спосіб і в строк, який залишав реальну можливість для її виконання.
105. З урахуванням наведеного Верховний Суд не може погодитися з позицією відповідача, викладеною в касаційній скарзі, щодо неможливості врахування відповідних документів, і не визнає обґрунтованими його посилання на судову практику Верховного Суду щодо застосування положень пункту 44.6 статті 44 ПК України.
106. Наведені відповідачем правові висновки сформульовані за інших фактичних обставин, а саме за умов, коли платник податків: (1) мав реальну можливість надати витребувані документи до завершення перевірки, проте такою можливістю не скористався; (2) не забезпечив реальної можливості отримання поштової кореспонденції, унаслідок чого відповідне поштове відправлення було повернуто контролюючому органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Саме така поведінка платника податків зумовлювала застосування передбаченого пунктом 44.6 статті 44 ПК України правового наслідку у вигляді прирівнювання ненаданих документів до відсутніх.
107. Натомість у цій справі суди встановили інші фактичні обставини у справі: запит було вручено позивачеві вже після завершення перевірки, а причини несвоєчасного отримання кореспонденції не залежали від нього та були пов`язані з обставинами воєнного стану саме у листопаді 2022 року. Оскільки фактичні обставини, за яких сформульовано наведену відповідачем судову практику, істотно відрізняються від обставин цієї справи, така практика не є релевантною для спірних правовідносин і не може бути застосована до них механічно.
108. Суд не може визнати обґрунтованими й посилання відповідача в касаційній скарзі на те, що позивач не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, з огляду на зміст пунктів 42.4 та 42.5 статті 42, абзацу четвертого пункту 42-1.5 статті 42-1 ПК України. Відповідно до змісту цих норм:
- платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги";
- у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику); 
- платник податків, що пройшов ідентифікацію в електронному кабінеті, самостійно визначає спосіб взаємодії з контролюючим органом, а саме в загальному порядку чи в електронній формі, про що робить відповідну позначку в електронному кабінеті з одночасним обов`язковим зазначенням своєї електронної адреси (адрес).
109. Отже, подання заяви про бажання отримувати документи через електронний кабінет є правом, а не обов`язком платника податків.
110. Посилання відповідача на неможливість урахування наданих позивачем документів не спростовує висновків судів попередніх інстанцій і не свідчить про неправильне застосування ними норм матеріального права.
111. Саме тому обґрунтованим є дослідження судами попередніх інстанцій наданих платником податків документів на предмет їх зіставлення з висновками, викладеними в акті перевірки.
112. Надаючи правову оцінку таким документам у контексті доводів, наведених у касаційній скарзі, Суд звертає увагу на таке.
113. Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податок на додану вартість є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
114. Пунктом 187.1 статті 187 ПК України передбачено, що дтою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
115. За пунктом 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:
товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;
газу, який постачається для потреб населення;
електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.
116. Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
117. За змістом пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
118. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 ПК України).
119. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
120. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).
121. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
122. Як передбачено пунктом 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
123. Зміст наведених норм свідчить, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
124. Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум витрат та податкового кредиту, врахованих платником під час визначення податкових зобов`язань з ПДВ законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.
125. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимозі статті 75 КАС України щодо достовірності доказів.
126. Ці вимоги однаковою мірою стосуються формування й інших показників податкового обліку, в тому числі, доходу і податкових зобов`язань з ПДВ за господарськими операціями, оскільки податковий облік, як і будь-який облік, обов`язковість якого встановлена законом, не може ґрунтуватися на недостовірних даних.
127. Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, що закріплений в статті 4 Закону № 996-XIV, так само характеризує і податковий облік.
128. У справах, предмет спору в яких стосується правомірності відображення платником податків у бухгалтерському та податковому обліках фінансових показників господарських операцій, які, за висновком контролюючого органу, є фіктивними, сталою є практика правозастосування Верховним Судом, яка, якщо її узагальнити, полягає в тому, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податків господарських договорах, що має підтверджуватись первинними документами відповідно до вимог, встановлених правовими нормами, зокрема й щодо змісту (обов`язкових реквізитів).
129. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та витрат.
130. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то платник податків не має права на податкову вигоду у вигляді податкового кредиту та/або зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат.
131. Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.
132. На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.
133. Такі висновки зроблені Верховним Судом у ряді постанов, до прикладу (але не виключно) в постановах від 24 січня 2018 року у справі № 2а-19379/11/2670, від 28 жовтня 2019 року у справі № 280/5058/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 826/1308/18, від 06 травня 2020 року у справі № 640/4687/19.
134. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19 фактично підтвердила такі висновки, сформувавши загальні підходи, які повинні застосовуватися судами під час вирішення питання щодо наявності/відсутності підстав у платника податку для отримання певної податкової вигоди (формування витрат, що визначаються при визначенні об`єкта оподаткування, податкового кредиту тощо) за результатами здійснення певних господарських операцій.
135. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами (пункт 63 Постанови).
136. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції (пункт 64 Постанови).
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними (пункт 65 Постанови).
137. Визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Самі по собі такі обставини, як-от: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) тощо - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
138. Зробивши акцент на реальному здійсненні господарської операції як складової юридичного факту, що породжує у платника податків право на податковий кредит та на збільшення витрат, Велика Палата в цій постанові акцентувала увагу на тому, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.
139. Таким чином, сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.
140. Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду також зроблено висновки про те, що під час вирішення спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (пункт 66 Постанови).
141. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (пункт 67 Постанови).
142. Спірне у цій справі питання, в межах вирішення якого відкрито касаційне провадження, зокрема, пов`язане із необхідністю дослідження господарських операцій позивача з його контрагентами для цілей підтвердження його права на суми бюджетного відшкодування. 
143. Досліджуючи зміст відповідних правовідносин суди попередніх інстанцій установили, що господарські операції між ПОГ «Все буде добре» та його контрагентами - ТОВ «Ворфолк Прогрес», ТОВ «Арфан», ПП «Текстиль Прод», ТОВ «Ентер Конектед», ТОВ «Валіос Груп» і ТОВ «Тарлі Груп» - мали реальний характер, обґрунтовуючи це тим, що на підтвердження придбання тканини та швейної фурнітури позивач надав договори поставки, специфікації, видаткові накладні, рахунки на оплату й платіжні доручення, а за наслідками поставок постачальниками складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, які відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України є для покупця підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Досліджені судами первинні документи складено з дотриманням вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», вони містять відомості про зміст та обсяг проведених операцій і узгоджуються між собою.
144. Суди також встановили, що придбані товарно-матеріальні цінності позивач використав у власній господарській діяльності, яка відповідає зареєстрованим за ним видам економічної діяльності за КВЕД: із отриманої сировини та комплектуючих матеріалів він виготовив робочі костюми «Комфорт», «Комфорт 2» і «Комфорт 3» та реалізував їх ТОВ «Рось-Буд» за договором поставки № 15/07/21 від 15 липня 2021 року, що підтверджується специфікаціями, видатковими накладними, зареєстрованими податковими накладними та платіжними дорученнями про надходження коштів.
145. Наведене, на переконання судів, свідчить про фактичний рух активів та реальні зміни майнового стану платника податків, а отже - про наявність у позивача права на формування податкового кредиту й заявлення суми бюджетного відшкодування.
146. Проаналізувавши такі документи на предмет їх належності та достатності суди встановили, що надані позивачем первинні документи, копії яких долучено до матеріалів справи, дають можливість встановити зміст та обсяг господарських операцій, в них визначено найменування поставлених товарів, їх кількість та вартість, а також сторони господарських операцій, що, відповідно, свідчить про те, що вказані документи у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій.
147. З огляду на наведене суди дійшли висновку, що господарські операції між позивачем та його контрагентами в дійсності відбувалися та носили реальний характер.
148. У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що під час судового розгляду позивачем не було надано специфікацій, які відповідно до умов договору № 18/08 є обов`язковими документами та, на думку відповідача, підтверджують факт постачання товару
149. Разом з тим, основною первинною ознакою будь-якої господарської операції є її реальність, а наявність належним чином оформлених первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Усталеним є підхід Вороного Суду згідно з якими сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні витрат та податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.
150. З означеного вище Суд не може визнати обґрунтованим для цілей спростування висновків судів попередніх інстанцій і посилання відповідача на те, що в договорі з ТОВ «Тарлі Груп» зазначено номер банківського рахунка, відкритого вже після дати укладення цього договору. Сама собою така обставина стосується виключно порядку оформлення договірного документа, тоді як для цілей податкового обліку правове значення має факт вчинення господарської операції, підтверджений первинними документами, які фіксують рух товару та коштів. Матеріалами справи підтверджено, а судами попередніх інстанцій уставлено, що розрахунки за спірними операціями фактично проведені, а платіжні документи не містять розбіжностей, які б унеможливлювали ідентифікацію платежів або їх співвіднесення з конкретними поставками.
151. Не можуть бути визнані обґрунтованими й посилання відповідача як на обставину, що спростовує безпосереднє здійснення операцій, на те, що основним видом економічної діяльності ТОВ «Арфан» за КВЕД є оптова торгівля деревиною та будівельними матеріалами, тобто вид діяльності, який не охоплює постачання швейної фурнітури. Присвоєння підприємству певного коду КВЕД, у тому числі визначення одного з видів діяльності як основного, не обмежує його господарської правоздатності, не позбавляє права вчиняти інші не заборонені законом операції та не є доказом того, що у відповідному періоді підприємство здійснювало виключно цей вид діяльності. Крім цього, суди обґрунтовано врахували експертний висновок ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» № 13/22 від 10 лютого 2022 року.
152. Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що сукупність наданих позивачем доказів у їх взаємному зв`язку та системному аналізі свідчить про фактичне здійснення спірних господарських операцій, реальний рух активів і використання придбаної продукції у власній господарській діяльності.
153. Спростовуючи наведені висновки судів попередніх інстанцій, відповідач у касаційній скарзі фактично обмежився посиланням на окремі правові висновки Верховного Суду та доводами щодо необхідності врахування податкової інформації, отриманої стосовно контрагента позивача.
154. У контексті наведеного слід зауважити, що Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях, зокрема у постанові від 13 листопада 2024 року у справі № 160/31872/23, зазначав про те, що висновки податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій, які зроблені виключно на підставі аналізу баз даних АІС «Податковий блок» та податкової інформації щодо контрагентів платника податків, є неприйнятними, оскільки співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу як етапу контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства й аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Так само податкова інформація щодо контрагентів суб`єкта господарювання у ланцюгах постачання носить інформативний характер та не є безперечним свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами як підставами формування бухгалтерського обліку. Без встановлення у судовому порядку обставин відсутності у контрагентів суб`єкта господарювання основних засобів, трудових ресурсів тощо, висновки податкового органу про нереальність господарських операцій з огляду на зазначені обставини носять лише характер припущень.
155. При цьому, згідно із сталою практикою Верховного Суду порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності саме по собі не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
156. Усталеним є підхід Верховного Суду, за яким платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку; зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Якщо контрагент позивача або суб`єкти господарювання, з якими мав відносини контрагент позивача, в подальшому не дотримувалися у своїй діяльності законодавчих норм, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них.
157. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови та має необхідні документальні на підтвердження розміру понесених витрат та свого податкового кредиту.
158. При цьому Суд звертає увагу на те, що належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально-технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з поставки позивачу товару, відповідачем надано не було.
159. Висновки податкового органу про відсутність у контрагентів-постачальників позивача або у третіх осіб у відносинах з контрагентами трудових та матеріальних ресурсів зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, без установлення таких фактичних обставин іншими засобами. Натомість, суди в цій справі здійснювали аналіз реальності господарської діяльності на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.
160. З огляду на вищевикладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що первинні документи, надані позивачем на підтвердження дійсності господарських операцій із контрагентами, ураховуючи співвідношення вчинених господарських операцій з основним видом діяльності позивача та у сукупності зі встановленими обставинами господарських операцій, підтверджують формування показників податкової звітності та вказують на реальність господарських операцій, які достовірно відображені у бухгалтерському обліку.
161. Доводи відповідача у касаційній скарзі ґрунтуються на цитуванні фрагментів із постанов Верховного Суду, які стосуються лише підходів до оцінки доказів, а не тлумачення чи застосування конкретних норм права. Наведені цитати відображають загальний, усталений у практиці Верховного Суду підхід до аналізу обставин, що можуть свідчити про реальність або нереальність господарських операцій платника податків. Однак такі посилання не підтверджують, що у цій справі суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми права, або не врахували висновок Верховного Суду саме щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.
162. Суд вважає за необхідне зазначити і те, що у справі, яка переглядається, податковим органом не надано належних та достатніх доказів на підтвердження обставин в обґрунтування власної позиції за наведеними вище, на думку контролюючого органу, порушеннями.
163. Доводи відповідача, викладені у касаційній скарзі, є тотожними аргументам, наведеним ним під час розгляду справи судами попередніх інстанцій, та фактично зводяться лише до незгоди з мотивами, якими керувалися суди першої та апеляційної інстанцій при оцінці доказів і встановленні фактичних обставин справи. При цьому касаційна скарга, в цій частині, не містить жодних належних, конкретних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували зроблені судами попередніх інстанцій висновки або свідчили про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
164. З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що в даній частині порушень, висновки акту перевірки є безпідставними та неправомірними.
165. Тому суди першої та апеляційної інстанцій правильно зазначили, що спірні податкові повідомлення-рішення не відповідають критеріям правомірності, визначеним у частині другій статті 2 КАС України, є протиправними та підлягають скасуванню.
166. Отже, за результатами дослідження всіх важливих обставин у цій справі на підставі відповідних доказів, оцінка яким надана з дотриманням процесуального законодавства, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що висновки податкового органу спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
167. Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
168. В контексті встановлених обставин у цій справі, суд касаційної інстанції визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у незміненій апеляційним судом частині та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі № 200/2747/23- без змін.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року у незміненій апеляційним судом частині та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2024 року у справі № 200/2747/23 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко
Судді І. А. Васильєва
О. О. Шишов