ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/6272/21  Номер провадження 22-ц/814/3056/26 | Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року | м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді – доповідача Дорош А. І.
Суддів: Дряниці Ю. В., Триголова В. М.
при секретарі: Коротун І. В. 

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2026 року, постановлену суддею Тімошенко Н. В., повний текст ухвали складено - дата не вказана

у справі за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку та перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави у цивільній справі №645/6272/21 

за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

22.09.2021 КП «Харківські теплові мережі» звернулося до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячої води за період з 01.02.2010 по 31.08.2021 у сумі 63 700 грн, інфляційні втрати у сумі 2 765,61 грн, 3% річних у сумі 1323,11 грн, судові витрати у сумі 2 270 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, облік нарахувань та оплат за які здійснюється за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 . Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 04.10.2006 №804 встановлені тарифи на виробництво, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання. Позивач надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг у боржника ОСОБА_1 виникла заборгованість в сумі 63 700,87 грн, що утворилася за період з 01.02.2010 по 31.08.2021. Крім того, відповідачу нараховано інфляційні втрати у сумі 2 765,61 грн, 3% річних у сумі 1323,11 грн. КП «Харківські теплові мережі» зверталося до Фрунзенського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за централізоване опалення та гарячу воду відносно ОСОБА_1 . Ухвалою суду від 20.09.2018 у прийнятті заяви КП «Харківські теплові мережі» про видачу судового наказу було відмовлено.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.11.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду. Розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 20.12.2021 на 09.00 год (а.с. 17-18).

Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, справи підсудні Фрунзенському районному суду м. Харкова підлягають розгляду Октябрським районним судом м. Полтави.

З 02.12.2022 дана цивільна справа перебувала у провадженні Октябрського районного суду м. Полтави (а.с. 29-30).

Заочним рішенням Октябрського районного суду Полтави у справі №645/6272/21 позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду за період 01.10.2010 по 30.09.2021 у розмірі 85 840,97 грн, 3% річних у розмірі 1561,5 грн, інфляційні втрати в сумі 3 602,96 грн, судовий збір у сумі 2 270 грн, всього 93 274,98 грн (а.с. 48-50).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2026 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення – відмовлено.
Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 листопада 2023 року у цивільній справі №645/6272/21 – залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачем не наведено жодних поважних причин та не надано доказів існування об`єктивних перешкод, які унеможливлювали подання заяви до суду у період з жовтня 2025 по 26.02.2026. Крім того, суд першої інстанції звернув увагу, що інтереси відповідача у цій справі представляє адвокат Зельдес Л.Н., який діє на підставі довіреності від 18.11.2025. Отже, вже з моменту видачі довіреності представник відповідача мав усі процесуальні можливості для своєчасного звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, зокрема, у листопаді 2025, тобто невдовзі після того, як відповідачу стало відомо про наявність виконавчого провадження. Однак, жодних заходів щодо захисту інтересів свого довірителя представник відповідача протягом понад трьох місяців не вжив. За таких обставин суд першої інстанції визнав затримку у поданні заяви необґрунтованою, а причини пропуску строку - неповажними. Оскільки відповідач пропустив процесуальний строк без поважних причин, у задоволенні клопотання про поновлення строку слід відмовити, а заяву про перегляд заочного рішення - залишити без розгляду відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що пропуск строку на звернення до суду був зумовлений об`єктивними причинами, що не залежали від відповідача, а саме, відсутністю належного повідомлення та вручення заочного рішення суду; відсутністю доступу до матеріалів справи, позовної заяви та розрахунку заборгованості; наявністю суперечливої та недостовірної інформації щодо номера справи, виконавчого документа та розміру заборгованості; необхідністю встановлення фактичних обставин та формування правової позиції на підставі неповних і розрізнених даних. 

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання апеляційного суду 09.09.2026 не з`явилися учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 20.07.2026 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 170-172), які були доставлені до електронних кабінетів. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 29.05.2026 (про призначення справи до апеляційного розгляду на 10.20 год 09.09.2026) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. 25.08.2026 представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 в системі «Електронний суд» сформував клопотання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 .. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції від інших учасників справи не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09.11.2023 позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» задоволено та стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за опалення та гарячу воду за період 01.10.2010 по 30.09.2021 у розмірі 85 840,97 грн, 3% річних у розмірі 1561,5 грн, інфляційні втрати в сумі 3 602,96 грн, судовий збір у сумі 2 270 грн, всього 93 274,98 грн (а.с. 48-50).

Відповідно до частини другої статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, а також самим заявником, про існування заочного рішення суду та про арешт своїх рахунків відповідач дізнався у жовтні 2025.

Однак, із заявою про перегляд заочного рішення він звернувся до суду лише 26.02.2026, тобто через 4 місяці після того, як йому стало достовірно відомо про наявність судового рішення та відкритого виконавчого провадження.

Суд першої інстанції зазначив, що встановлення строків звернення до суду слугує меті забезпечення правової визначеності (res judicata). Поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце об`єктивні та непереборні причини його пропуску, що перешкоджали особі своєчасно реалізувати свої права.

Відповідачем не наведено жодних поважних причин та не надано доказів існування об`єктивних перешкод, які унеможливлювали подання заяви до суду у період з жовтня 2025 по 26.02.2026.

Крім того, суд першої інстанції звернув увагу, що інтереси відповідача у цій справі представляє ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності від 18.11.2025 (а.с. 91).

Отже, вже з моменту видачі довіреності представник відповідача мав усі процесуальні можливості для своєчасного звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, зокрема, у листопаді 2025, тобто невдовзі після того, як відповідачу стало відомо про наявність виконавчого провадження.

Однак жодних заходів щодо захисту інтересів свого довірителя представник відповідача протягом понад трьох місяців не вжив. За таких обставин, суд першої інстанції визнав затримку у поданні заяви необґрунтованою, а причини пропуску строку - неповажними.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 12.06.2024 у справі №756/11081/20, оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду. Наслідком пропуску строку для подання заяви за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.
Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Заочним розглядом справи є специфічна процедура розгляду цивільної справи та її вирішення за відсутності відповідача.

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України умовами проведення заочного розгляду справи є: 1) належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання; 2) нез`явлення відповідача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та 4) відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Лише в разі одночасного існування всіх перелічених умов суд може ухвалити заочне рішення в справі (частина перша статті 280 ЦПК України).

Водночас, суть та мета заочного розгляду справи, які полягають у своєчасному та ефективному вирішенні спору, не відрізняються від тих же складових загального позовного провадження. Наведене пояснюється тим, що питання проведення заочного розгляду справи виникає вже на стадії судового розгляду під час судового засідання у справах позовного провадження. Тобто, за наявності передбачених законом умов фактично відбувається перехід із загального позовного провадження до заочного розгляду справи.

У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи. З іншого боку, відповідачу частиною першою статті 284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом.

Згідно з частиною першою статті 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню судом першої інстанції, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, ЦПК України встановлює можливість перегляду ухваленого місцевим судом заочного рішення цим же судом без необхідності звернення до апеляційного суду за умови, що причини, які зумовили неприйняття відповідачем участі у розгляді справи, визнані судом поважними, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Натомість, право на подання апеляційної скарги на заочне рішення суду відповідач набуває лише після залишення його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2024 у справі №756/11081/20 (провадження №14-25цс24) виснувала, що частину другу статті 126 ЦПК України треба розглядати в сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець в частині другій статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець в певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

За загальним правилом, пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається ex officio.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зміст статей 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що в цих нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у статтях 126, 127 цього Кодексу.

Прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви (частина перша статті 286 ЦПК України). У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд згідно із частиною третьою статті 287 ЦПК України може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Тлумачення статей 286, 287 ЦПК України в сукупності із частиною першою статті 288 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі, коли відповідач не довів наявність поважних причин неявки в судове засідання та неподання відзиву, а також не подав доказів по суті справи, суд залишає заяву про перегляд заочного рішення без задоволення. Для застосування повноважень, передбачених у частині третій статті 287 ЦПК України, суд звертає увагу, по-перше, на подання доказів по суті справи, які потенційно можуть змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні, та, по-друге, звертає увагу на існування і доведеність поважних причин, через які відповідач не зміг з`явитися на судове засідання, а також подати відзив, у зв`язку із чим і було ухвалене заочне рішення.

Це означає, що до підстав залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не відноситься питання оцінки причин пропуску строку на подання такої заяви.

Очевидно, що передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не мають відношення до вирішення питання щодо наслідків пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

На користь такого висновку свідчить і те, що як вимоги до форми та змісту заяви про перегляд заочного рішення (стаття 285 ЦПК України), так і строк звернення до суду з такою заявою (стаття 284 ЦПК України) наведені законодавцем перед врегулюванням ним дій суду після прийняття заяви про перегляд заочного рішення, які визначені в статті 286 ЦПК України та наступних статтях.

Тобто, суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Тому правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

Водночас, відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані в разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Можливість застосування статті 126 ЦПК України до процедури заочного розгляду справи не суперечить і частині другій статті 281 цього Кодексу, за змістом якої розгляд справи і ухвалення рішення проводиться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2024 у справі №756/11081/20 (провадження №14-25цс24) відступила від висновків, сформульованих у її постанові від 09.11.2021 у справі №214/5505/16 (провадження №14-74цс21), та виснувала, що: 1) передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення; 2) оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Водночас ЄСПЛ, висновки якого належить застосовувати судам, вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (§53, 55 рішення ЄСПЛ у справі «Volovik v. Ukraine» від 06.12.2007, заява №15123/03).

Такі вимоги можуть установлюватися до категорії прийнятності апеляційної скарги як в аспекті змісту і форми апеляційної скарги чи строків її подачі, так і через призму дотримання відповідачем процедури перегляду заочного рішення, яку законодавець визначив як передумову перегляду справи апеляційним судом за апеляційною скаргою відповідача.

Верховний Суд у постановах від 18.03.2026 у справі №640/15741/13-ц, провадження №61-15597св25, від 08.07.2026 у справі №234/5301/14, провадження №61-4277св26 зауважив, що право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції при заочному розгляді справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку попереднього звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення, у тому числі з урахуванням визначених процесуальним законом строків.

По справі, яка є предметом апеляційного розгляду, вбачається, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.11.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду. Розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 20.12.2021 на 09.00 год (а.с. 17-18).

Судова повістка на 20.12.2021 на 09.00 год, копія ухвали про відкриття провадження від 15.11.2021 та копія позовної заяви з додатками була вручена дружині відповідача – 13.12.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 20).

16.12.2021 до Фрунзенського районного суду м. Харкова електронною поштою надійшло звернення відповідача ОСОБА_1 , в якому просив застосувати до правовідносин строк позовної давності, відповідно до ст. 257 ЦК України (а.с. 22).

Представництво інтересів ОСОБА_1 у Фрунзенському районному суді м. Харкова здійснювалося адвокатом Бочаровою О.М. на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 20.12.2021, що підтверджується ордером про надання правничої (правової) допомоги від 18.01.2022 (а.с. 24).

Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, справи підсудні Фрунзенському районному суду м. Харкова підлягають розгляду Октябрським районним судом м. Полтави.

З 02.12.2022 дана цивільна справа перебувала у провадженні Октябрського районного суду м. Полтави (а.с. 29-30).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17.03.2023 прийнято цивільну справу за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 18.05.2023 о 10.30 год (а.с. 31).

Докази про належне повідомлення відповідача ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання, яке призначалося на 18.05.2023 о 10.30 год, у матеріалах справи відсутні.

Згідно довідки секретаря судового засідання від 18.05.2023, слухання справи було знято з розгляду та відкладено справу на 16.08.2023 на 10.10 год (а.с. 35).

Докази про належне повідомлення відповідача ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання, яке призначалося на 16.08.2023 на 10.10 год, у матеріалах справи відсутні.

Згідно довідки секретаря судового засідання від 16.08.2023, у судове засідання учасники процесу не з`явилися. Судове засідання відкладено на 07.11.2023 на 14.10 год (а.с. 40).

Згідно рекомендованого повідомлення судова повістка на 07.11.2023 на 14.10 год на ім`я відповідача ОСОБА_1 повернулася до суду першої інстанції без вручення з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням про дату, час і місце судового засідання (а.с. 44-45).

Заочним рішенням Октябрського районного суду Полтави у справі №645/6272/21 позов КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено (а.с. 48-50).

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що згідно рекомендованого повідомлення з копією заочного рішення у справі №645/6272/21 на ім`я відповідача ОСОБА_1 повернулася до суду першої інстанції без вручення з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 52-53).

Питання щодо вручення судового рішення врегульоване у статті 272 ЦПК України.

Частинами п`ятою, шостою статті 272 ЦПК України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №752/11896/17 (провадження №14-507цс18) викладений висновок, що приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за висновками Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі №522/18010/18 (провадження №61-13667сво21) міститься правовий висновок про те, що обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про ухвалене заочне рішення, адже доказів такого повідомлення матеріали справи не містять.

29.09.2025 Шевченківським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист у справі №645/6272/21 (а.с. 147).

21.10.2025 постановою головного державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №79398920 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь КП «Харківські теплові мережі» у справі №645/6772/21, виданого 29.09.2025 (а.с. 66, 148).

18.11.2025 ОСОБА_1 уповноважив представляти його інтереси ОСОБА_2 , що підтверджується копією довіреності (а.с. 59).

28.11.2025 представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Полтави із скаргою на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №79398920 (справа №645/6772/21) (а.с. 54-58).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 01.12.2025 скаргу представника заявника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №79398920, заінтересована особа: державний виконавець Немишлянського ВДВС м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Маслов Д.Б. – повернуто особі, яка подала її без розгляду (а.с. 79-80).

Крім цього, аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо наявності суперечливої та недостовірної інформації щодо номера справи, виконавчого документа та розміру заборгованості, колегія суддів з відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень встановила, що 04.12.2025 представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 повторно звернувся до Шевченківського районного суду м. Полтави із скаргою на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №79398920 (справа №645/6272/21.
Тобто, справа № 645/6272/21 - за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячої води за період з 01.02.2010 по 31.08.2021 у сумі 63 700 грн, інфляційні втрати у сумі 2 765,61 грн, 3% річних у сумі 1323,11 грн, судові витрати у сумі 2 270 грн, в якій ухвалено заочне рішення суду; справа №645/6772/21 - за заявою КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 за надані послуги з вивезення побутових відходів у загальному розмірі 2 316,58 грн та судового збору 227,00 грн; справа №645/6274/21 за позовом КП «Харківводоканал» про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення у загальному розмірі 31 227,93 грн та судового збору у розмірі 1135,00 грн (заочне рішення суду від 26.01.2022).

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 дотримався порядку оскарження заочного рішення, передбаченого статтею 284 ЦПК України, оскільки, як свідчать матеріали справи, копію заочного рішення від 09.11.2023 сторона відповідача не отримала, тобто воно не було вручене. Суд першої інстанції безпідставно вдався до аналізу поважних причин пропуску строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення у період з жовтня 2025 по лютий 2026. Право подачі заяви про перегляд заочного рішення передбачаний ст. 284 ЦПК України та відраховується з моменту його проголошення, або з дня вручення повного заочного рішення, тобто 30 днів та 20 днів, відповідно.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та зробив помилковий висновок про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Крім того, колегія суддів звертає особливу увагу на те, що за змістом заочне рішення суду першої інстанції від 09.11.2023 (чи від 13.11.2023 (як дата документу з Єдиного державного реєстру судових рішень)) не відповідає дійсним обставинам справи, зокрема, щодо адреси місця проживання відповідача, періоду заборгованості, що виникла, та суми заборгованості, яку просив стягнути позивач та яка була стягнута судом (вихід за межі позовних вимог).

Також звертається увагу, що представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 не є адвокатом у справі, а тому на підставі ст. 14 ЦПК України немає доступу до матеріалів цивільної справи у системі «Електронний суд».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381 – 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 22 квітня 2026 року - скасувати.

Справу за заявою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про поновлення строку та перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави у цивільній справі №645/6272/21 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи здійснювався у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2026 року.

СУДДІ: А. І. Дорош Ю. В. Дряниця В. М. Триголов