Справа № 729/803/26 2/729/782/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І м е н е м У к р а ї н и
заочне
27 липня 2026 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Булиги Н. О.
при секретарі Романченко С. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобровиця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.12.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі – Первісний кредитор) та ОСОБА_1 (далі – Відповідач) було укладено Договір про споживчий кредит № 1335888, відповідно до умов якого Відповідач отримала кредит у розмірі 6000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності зі сплатою процентів за користування кредитними коштами та інших передбачених договором платежів.
Кредитний договір було укладено в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», шляхом акцепту Відповідачем пропозиції про його укладення з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджується відповідними даними інформаційно-комунікаційної системи Кредитодавця. Для укладення договору Відповідач пройшла реєстрацію в особистому кабінеті, здійснила ідентифікацію та подала заявку на отримання кредиту.
Після підписання кредитного договору грошові кошти були перераховані Відповідачу у безготівковій формі на банківську платіжну картку, зазначену нею в особистому кабінеті, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.
Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу грошові кошти у розмірі та на умовах, визначених договором.
Водночас відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
27.03.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 49-МЛ, відповідно до умов якого до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 1335888 від 19.12.2019 року в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу права вимоги, що підтверджується витягом з реєстру боржників.
Станом на дату звернення до суду загальний розмір заборгованості Відповідача за вказаним кредитним договором становить 20100 грн., з яких: 6000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 10800 грн. – заборгованість за процентами, 300 грн. – заборгованість за комісією, 3000 грн. – штрафні санкції (пеня/штрафи).
З метою досудового врегулювання спору, Позивач звертався до Відповідача з письмовою претензією про погашення заборгованості, однак вимоги залишилися без задоволення, у зв`язку з чим Позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.
Ухвалою від 02.06.2026 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та прийнято рішення про розгляд справи з повідомленням сторін. 
Сторони в судове засідання не з`явилися, представник позивача у позовній заяві просить провести розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. 
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи вважається повідомленою своєчасно та належним чином, відповідно до положень п. 2 ч.7, ч.8 ст. 128 ЦПК України (за зареєстрованим у встановленому Законом порядку місцем проживання), що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи не подала, правом на подання відзиву не скористалася, а тому суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України.
З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити частково з таких підстав.
Судом встановлено, що 19.12.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 1335888, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 6000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. Дата повернення кредиту 18.01.2020 (а.с. 9-11).
Вказаний кредитний договір укладено в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», шляхом акцепту відповідачем умов договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що сформовано та надіслано через інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Встановлено, що відповідач пройшла процедуру реєстрації в особистому кабінеті, здійснила ідентифікацію та сформувала заявку на отримання кредиту, після чого підписала кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Кредитні кошти були надані відповідачу у безготівковій формі шляхом перерахування на банківську картку, зазначену нею в особистому кабінеті, що підтверджується платіжним дорученням №7012654 (а.с. 13 зв.ст.).
Як видно із наданої АТ КБ «ПриватБанк» інформації, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 , на яку в період 19.12.2019 – 26.12.2019 було зараховано кошти в сумі 6000 гривень.
Таким чином, первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти у розмірі та на умовах, передбачених договором.
Разом із тим встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів та інших передбачених договором платежів належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1335888 від 19.12.2019 року (а.с. 14).
З матеріалів справи також вбачається, що 27.03.2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 49-МЛ, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, зокрема, відповідачки у обсязі та на умовах, що існували на момент переходу прав вимоги, що підтверджується витягом з реєстру боржників (а.с.15-24).
Судом також встановлено, що представник позивача здійснює подання процесуальних документів до суду через підсистему ЄСІТС із використанням розширеного клієнтського доступу відповідно до договору № 27/02-2026-1/АПІ від 27.02.2026 року, а подані електронні документи сформовані із застосуванням корпоративної системи документообігу з доданням протоколів перевірки електронних підписів.
Станом на дату звернення до суду, відповідно до Витягу з реєстру боржників, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 20100 грн., з яких: 6000 грн. — заборгованість за основною сумою боргу, 10800 грн. — заборгованість за відсотками, 300 грн. — заборгованість за комісією, 3000 грн. — штрафні санкції (пеня/штрафи) (а.с.24 зв.ст.).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з положеннями ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
У силу статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до положень ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. 
Згідно з положеннями ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.
За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги
Згідно ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що у порушення вимог кредитного договору та норм чинного законодавства, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом належним чином не виконала, у встановлені договором строки грошові кошти не повернула, наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростувала та належних доказів її погашення суду не надала.
Оцінивши подані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 1335888 від 19.12.2019 року в частині основної суми боргу в розмірі 6000 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 10800 грн. є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.
Також судом встановлено наявність заборгованості зі сплати комісії за видачу кредиту в розмірі 300 грн., яка передбачена умовами кредитного договору (п.1.5.1), погоджена сторонами при його укладенні та є складовою грошових зобов`язань відповідача за договором. Вказана сума підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, а тому підлягає стягненню на користь позивача.
Що стосується заявлених позивачем вимог про стягнення штрафних санкцій у розмірі 3000 грн., суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання на період дії воєнного стану, а неустойка, нарахована з 24 лютого 2022 року, підлягає списанню.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що підстави для стягнення штрафних санкцій у розмірі 3000 грн. відсутні, оскільки позивачем не надано доказів, що такі нараховані не у період дії в країні воєнного стану, у зв`язку з чим у цій частині позов задоволенню не підлягає. Разом з тим, позивачем у Виписці з особового рахунку за Кредитним договором зазначено, що заборгованість розрахована станом на 14.04.2026, а відомість про щоденні нарахування та погашення надана ТОВ «Мілоан» не містить нарахування штрафних санкцій, і тому суд не може оцінити порядок нарахування заборгованості по штафу/пені, що міститься у Реєстрі боржників до Договору відступлення прав вимог. 
Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та вимог закону, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 1335888 від 19.12.2019 року у загальному розмірі 17 100 грн., яка складається з: 6 000 грн. — заборгованість за тілом кредиту, 10 800 грн. — заборгованість за відсотками та 300 грн. — заборгованість за комісією.
Що стосується стягнення витрат на користь позивача за професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання такої допомоги за рахунок держави.
Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір таких витрат визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих доказів.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить із критерію реальності таких витрат, їх необхідності, а також розумності їх розміру з урахуванням конкретних обставин справи.
Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року, укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», Акт наданих послуг та детальний опис наданих послуг. Згідно з поданими доказами, витрати на професійну правничу допомогу становлять 8 000,00 грн., що включає надання консультацій, ознайомлення з матеріалами справи, погодження правової позиції, складання та подання позовної заяви.
Разом з тим, суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, не потребує значного обсягу правового аналізу, не пов`язана із складними правовідносинами чи значним обсягом доказів, а також розглядається як малозначна. З урахуванням викладеного, обсягу наданих послуг, витраченого часу, характеру спору та принципу розумності й співмірності судових витрат, суд дійшов висновку, що заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є завищеним.
За таких обставин суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, до 5 000,00 грн., що є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг та відповідає критеріям розумності і справедливості.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2 662 грн. 40 коп., з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8.
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 17 100 грн. із заявлених 20 100 грн., що становить 85,07 % від загального розміру позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 266 грн. 03 коп. (2 662 грн. 40 коп. ? 85,07 %.).
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 207, 526, 530, 599, 610, 611, 625, 628, 1048-1052, 1054, 1077, 1080, 1082 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію» ст.ст.133, 137, 141, 247, 264, 265, 274, 279, 280, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 1335888 від 19.12.2019 року у розмірі 17 100 (сімнадцять тисяч сто) гривень. 
У задоволенні позовних вимог в іншій частині – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2 266 (дві тисячі двісті шістдесят шість) гривень 03 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Бобровицьким районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», 79029, м.Львів вул. Смаль-Стоцького, буд.1 корпус 28, ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Бобровицького районного суду Н. О. Булига