Кегичівський районний суд Харківської області 
Справа № 624/809/26 
№ провадження 2/624/560/26
РІШЕННЯ
іменем України
селище Кегичівка 25 серпня 2026 року 

Кегичівський районний суд Харківської області, у складі 
головуючого судді Куст Н.М.,
за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №624/809/26,
позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», (далі – ТОВ «Споживчий центр»), 
представник позивача: Мохир Ярослав Вікторович, Чехун Юлія Віталіївна,
відповідач: ОСОБА_1 , 
суть вимог: про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
Виклад позиції позивача.
ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №07.02.2024-100000889 від 07 лютого 2024 року у розмірі 7920,00 грн та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовано тим що, ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 07 лютого 2024 року уклали кредитний договір (оферти) № 07.02.2024-100000889.
Відповідно до умов кредитного договору № 07.02.2024-100000889 від 07 лютого 2024 року позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту – 07 лютого 2024 року; Сума кредиту: 4000,00 грн. Строк, на який надається кредит - Дата повернення (виплати) кредиту – 19 березня 2024 року; 
20 лютого 2024 року сторони домовились за ініціативою та на підставі звернення позичальника продовжити строк, на який надається кредит та строк дії договору, внести зміни в заявку та акцепт та з дати укладення даного додаткового договору викласти норми, встановлюючи строк, на який надається кредит, дату повернення (виплати) кредиту, первинний період користування кредитом, строк дії договору в наступній редакції: - строк, на який надається кредит – 56 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту – 02 квітня 2024 року. 
05 березня 2024 року сторони домовились за ініціативою та на підставі звернення позичальника продовжити строк, на який надається кредит та строк дії договору, внести зміни в заявку та акцепт та з дати укладення даного додаткового договору викласти норми, встановлюючи строк, на який надається кредит, дату повернення (виплати) кредиту, первинний період користування кредитом, строк дії договору в наступній редакції: - строк, на який надається кредит – 70 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту – 16 квітня 2024 року.
Відповідно до договору від 07 лютого 2024 року та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 4000,00 грн, ОСОБА_1 07 лютого 2024 року отримав кредитні кошти у розмірі 4000,00 грн.
Отже, позивач констатує факт, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало належним чином та в повному обсязі. 
В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 7920,00 грн., що складається з: тіла кредиту – 4000,00 грн; процентів – 3920,00 грн.
У відповіді на відзив представник позивача заперечила проти доводів відповідача щодо неправомірності нарахування процентів та зазначила, що сума процентів, заявлена до стягнення, є платою за користування кредитом, а не штрафними санкціями.
Посилаючись на статті 536, 1048 та 526 ЦК України, а також правові висновки Верховного Суду, представник позивача вказала, що позичальник не звільняється від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, нараховані в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Крім того, представник позивача зазначила, що жодних нарахувань за межами строку кредитування, зокрема у порядку, передбаченому статтею 625 ЦК України, позивачем не здійснювалося та відповідні вимоги у позовній заяві не заявлялися.
Щодо розміру процентної ставки представник позивача зазначила, що умовами законодавства, чинного на момент укладення кредитного договору, передбачалися відповідні обмеження щодо максимальної денної процентної ставки, а з огляду на дату укладення договору передбачена договором процентна ставка, на думку позивача, є законною.
Також представник позивача вказала, що відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості та доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку. У зв`язку з цим представник позивача вважала доводи відповідача щодо необґрунтованості розміру заборгованості безпідставними.
Позиція відповідача.
05 серпня 2026 року Відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив про часткове визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.
У поданій заяві відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення суми основного боргу (тіла кредиту) у розмірі 4 000,00 грн, оскільки саме таку суму кредитних коштів він дійсно отримав на свою банківську картку.
В іншій частині позовних вимог відповідач не погоджується, посилаючись на те, що кредитний договір укладено 07 лютого 2024 року, тобто в період дії воєнного стану в Україні. Вважає, що відповідно до пунктів 18 та 20 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від обов`язку сплачувати на користь кредитора неустойку (штраф, пеню) за прострочення виконання зобов`язання.
Посилаючись на зазначені положення законодавства, відповідач вважає неправомірними нараховані позивачем штрафні санкції та просить їх скасувати.
Відповідач просив позовні вимоги ТОВ «Споживчий Центр» задовольнити частково, стягнувши з нього виключно суму тіла кредиту в розмірі 4 000,00 грн, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
03 серпня 2026 року представник позивача звернувся до суду з позовом.
Ухвалою суду від 04 серпня 2026 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 25 серпня 2026 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду повідомлявся належним чином, одночасно з позовом надав заяву, в якій повідомляється, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму відзиві відповідач просив розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.
Матеріалами справи встановлено, що 07 лютого 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №07.02.2024-100000889. Договір укладено в електронній формі та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до пункту 1 кредитного договору № 07.02.2024-100000889 від 07 лютого 2024 року дата надання (видачі) кредиту – 07 лютого 2024 року, відповідно до пункту 2 сума кредиту становить 4 000,00 грн, а згідно з пунктом 3 строк, на який надається кредит, становить 42 дні з дати його надання. Пунктом 4 договору визначено дату повернення (виплати) кредиту – 19 березня 2024 року. Пунктом 5 встановлено первинний період користування кредитом – 14 днів з дня його надання, а пунктом 6 – черговий період користування кредитом, який становить кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду.
Згідно з пунктом 7 договору процентна ставка «Економ» є фіксованою та незмінною і становить 2 % за один день користування кредитом. Відповідно до пункту 8 процентна ставка «Стандарт» також є фіксованою та незмінною та становить 2,5 % за один день користування кредитом. Зазначені процентні ставки не можуть бути збільшені кредитодавцем в односторонньому порядку.
Відповідно до пункту 9 договору денна процентна ставка визначена як загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом усього строку, на який надано кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. У договорі наведено розрахунок денної процентної ставки: 2,33 % = (3 920,00 / 4 000) / 42 ? 100 %. Згідно з пунктом 10 договору проценти, економічна сутність яких визначена як плата за користування кредитом, розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (залишку суми кредиту) на кількість днів користування кредитом та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.
Згідно з пунктом 11 договору проценти, розраховані за первинний та чергові періоди, сплачуються в останній день відповідного періоду, а сума кредиту в розмірі 4 000,00 грн сплачується одним платежем в останній день строку, на який надано кредит.
Відповідно до пункту 13 договору протягом строку його дії тарифи за фінансовою послугою залишаються незмінними, комісії договором не встановлені, а додаткові та/або супутні послуги кредитодавцем не надаються. Згідно з пунктом 14 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 174052,35 %, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача – 7 920,00 грн, а загальні витрати за споживчим кредитом – 3 920,00 грн.
Пунктом 15 договору окремо передбачено неустойку в розмірі 100,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання або неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Пунктом 16 договору визначено розмір процентів відповідно до статті 625 ЦК України – 912,5 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми.
Відповідно до пункту 20 договору позичальник підтвердив, що йому надані та він отримав передбачену законом інформацію, паспорт споживчого кредиту та примірник кредитного договору. У відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепті) також зазначено, що він однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору та попередньо ознайомився з умовами заявки, оферти та акцепту.
Акцепт кредитного договору підписано позичальником одноразовим ідентифікатором E521, що зазначено у договорі.
Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання кредитних коштів: 5168-74XX-XXXX-6199.
20 лютого 2024 року за ініціативою та на підставі звернення позичальника сторони уклали додатковий договір до кредитного договору № 07.02.2024-100000889 від 07 лютого 2024 року. Відповідно до пункту 1 додаткового договору строк кредитування продовжено до 56 днів з дати його надання, а датою повернення кредиту визначено 02 квітня 2024 року. Первинний період користування кредитом визначено 14 днів з дня його надання та 14 днів з дня, наступного за днем укладення додаткового договору.
Згідно з пунктом 2 додаткового договору проценти, нараховані за користування кредитом станом на момент його укладення, підлягали сплаті позичальником у день укладення додаткового договору не пізніше 23 год. 59 хв.
Відповідно до пункту 3 інші умови кредитного договору, не змінені додатковим договором, залишилися чинними. Згідно з пунктом 4 додатковий договір є невід`ємною частиною кредитного договору та набирає чинності з моменту отримання позичальником акцепту кредитодавця.
Додатковий договір укладено в електронній формі: пропозицію позичальника підписано 20 лютого 2024 року одноразовим ідентифікатором K626, а акцепт кредитодавця підписано КЕП ТОВ «Споживчий центр».
05 березня 2024 року за ініціативою та на підставі звернення позичальника сторони уклали другий додатковий договір до кредитного договору № 07.02.2024-100000889 від 07 лютого 2024 року.
Відповідно до пункту 1 додаткового договору строк кредитування продовжено до 70 днів з дати його надання, а датою повернення кредиту визначено 16 квітня 2024 року. Первинний період користування кредитом визначено 14 днями з дня його надання та 14 днями з дня, наступного за днем укладення додаткового договору.
Згідно з пунктом 2 додаткового договору проценти, нараховані за користування кредитом станом на момент його укладення, підлягали сплаті позичальником у день укладення додаткового договору не пізніше 23 год. 59 хв.
Відповідно до пункту 3 інші умови кредитного договору, не змінені цим додатковим договором, залишилися чинними. Згідно з пунктом 4 додатковий договір є невід`ємною частиною кредитного договору та набирає чинності з моменту отримання позичальником відповіді кредитодавця про прийняття пропозиції.
Пропозицію позичальника про укладення додаткового договору датовано 05 березня 2024 року, її підписано одноразовим ідентифікатором K354. Акцепт кредитодавця оформлено цього ж дня та підписано КЕП ТОВ «Споживчий центр».
Відповідно до квитанції №2423209985 від 07 лютого 2024 року переведено кошти в розмірі 4000,00 грн за призначенням: видача за договором №07.02.2024-100000889 на рахунок отримувача 516874*99.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 7920,00 грн, що складається з: тіла кредиту – 4000,00 грн; процентів – 3920,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 
За положеннями ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч.7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В судовому засіданні встановлено факт укладення між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 кредитного договору №07.02.2024-100000889 від 07 лютого 2024 року, отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 4000,00 грн та невиконання ним зобов`язань щодо їх повернення і сплати передбачених договором процентів. Заявлена до стягнення сума заборгованості у розмірі 7920,00 грн, яка складається з 4000,00 грн тіла кредиту та 3920,00 грн процентів, підтверджена розрахунком заборгованості та відповідає умовам кредитного договору з урахуванням укладених сторонами додаткових договорів від 20 лютого 2024 року та 05 березня 2024 року. При цьому заперечення відповідача щодо стягнення процентів суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначені платежі є процентами за користування кредитними коштами, а не неустойкою (штрафом чи пенею). Тому посилання відповідача на положення пунктів 18 та 20 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України саме по собі не є підставою для звільнення його від сплати погоджених сторонами процентів за користування кредитом, оскільки зазначені платежі за своєю правовою природою не є неустойкою (штрафом, пенею).
Відтак заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Як вбачається з платіжної інструкції, позивач за подання позову до суду, у відповідності до положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплатив судовий збір в розмірі 2662,40 гривень, а тому, у зв`язку з задоволенням позову ці витрати підлягають покладенню на відповідача.
Керуючись ст. 1, 2, 4, 12, 76-82, 95, 141, 263-268, 280-284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в особі представника Мохир Ярослава Вікторовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором «07.02.2024-100000889 від 07 лютого 2024 року у розмірі 7920 (сім тисяч дев`ятсот двадцять) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи Харківському апеляційному суду або через Кегичівський районний суд Харківської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», (далі – ТОВ «Споживчий центр»), місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ: 37356833,
представник позивача: Мохир Ярослав Вікторович, Чехун Юлія Віталіївна, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А,
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.М. Куст