| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/16341/22 Суддя (судді) першої інстанції: Михайлик А.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Бужак Н.П., Грибан І.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ТОВ "НОТА ЛОГІСТІК" та Головного управління ДПС у м. Києві на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ТОВ "НОТА ЛОГІСТІК" до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "НОТА ЛОГІСТІК" звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві та Державної податкової служби України.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “НОТА ЛОГІСТІК” до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 06.07.2021 № 56734 та від 22.11.2021 № 104347. Зобов`язано Головне управління ДПС у місті Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, виключити Товариство з обмеженою відповідальністю "НОТА ЛОГІСТІК" з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку на додану вартість. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві про врахування/неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 18.11.2021 № 3386493/42709202. Визнано протиправними та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 18.11.2021 № 3388611/42709202, № 3388612/42709202, № 3388613/42709202, № 3388614/42709202, № 3388615/42709202, № 3388616/42709202, № 3388617/42709202, № 3388618/42709202, № 3388619/42709202, № 3388620/42709202, № 3388621/42709202, № 3388622/42709202, № 3388623/42709202, № 3388624/42709202, № 3388625/42709202, № 3388626/42709202, від 07.12.2021 № 3477171/42709202, № 3477172/42709202, № 3477173/42709202, від 11.02.2022 № 3787805/42709202, № 3787806/42709202, № 3787807/42709202, № 3787808/42709202, № 3787809/42709202, № 3787810/42709202, № 3787811/42709202, № 3787812/42709202, № 3787813/42709202, № 3787814/42709202, № 3787815/42709202, № 3787816/42709202, № 3787817/42709202, № 3787818/42709202, № 3787819/42709202, № 3787820/42709202, № 3787821/42709202, № 3787822/42709202, № 3787823/42709202, № 3787824/42709202, № 3787825/42709202, № 3787826/42709202, № 3787827/42709202, № 3791353/42709202, № 3791354/42709202, № 3791355/42709202, № 3791356/42709202, № 3791357/42709202, № 3791358/42709202, № 3791359/42709202, № 3791360/42709202, № 3791361/42709202, № 3791362/42709202, № 3791363/42709202, № 3791364/42709202, № 3791365/42709202, № 3791366/42709202, № 3791367/42709202, № 3791368/42709202, № 3791369/42709202, № 3791370/42709202, № 3791371/42709202, № 3791372/42709202, № 3791373/42709202, № 3791374/42709202, № 3791375/42709202, № 3791376/42709202, № 3791377/42709202, № 3791378/42709202, № 3791379/42709202, № 3791380/42709202, № 3791381/42709202, № 3791382/42709202, № 3791383/42709202, № 3791384/42709202, № 3791385/42709202, від 14.02.2022 № 3798225/42709202, № 3798226/42709202, № 3798227/42709202, № 3798228/42709202, № 3798229/42709202, № 3798230/42709202, № 3798231/42709202, № 3798232/42709202, № 3798233/42709202, № 3798234/42709202, від 16.02.2022 № 3808658/42709202, № 3808659/42709202, № 3808660/42709202, № 3808661/42709202, № 3808662/42709202, № 3808663/42709202, № 3808664/42709202. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, подані Товариством з обмеженою відповідальністю "НОТА ЛОГІСТІК": № 364 від 16.06.2021, № 368 від 30.06.2021, № 369 від 17.06.2021, № 370 від 23.06.2021, № 371 від 30.06.2021, № 372 від 20.07.2021, № 373 від 20.07.2021, № 374 від 22.07.2021, № 375 від 22.07.2021, № 376 від 24.07.2021, № 377 від 27.07.2021, № 378 від 28.07.2021, № 379 від 23.06.2021, № 380 від 25.06.2021, № 381 від 12.07.2021, № 382 від 16.07.2021 № 383 від 16.07.2021, № 384 від 22.07.2021, № 385 від 28.07.2021, № 386 від 28.07.2021, № 452 від 17.06.2021, № 453 від 18.06.2021, № 454 від 18.06.2021, № 455 від 18.06.2021, № 456 від 19.06.2021, № 457 від 19.06.2021, № 458 від 21.06.2021, № 459 від 22.06.2021, № 460 від 22.06.2021, № 461 від 22.06.2021, № 462 від 23.06.2021, № 463 від 23.06.2021, № 464 від 23.06.2021, № 465 від 24.06.2021, № 466 від 24.06.2021, № 467 від 24.06.2021, № 468 від 24.06.2021, № 469 від 24.06.2021, № 470 від 25.06.2021, № 471 від 27.06.2021, № 472 від 27.06.2021, № 473 від 30.06.2021, № 474 від 30.06.2021, № 475 від 01.07.2021, № 476 від 01.07.2021, № 477 від 01.07.2021, № 478 від 02.07.2021, № 480 від 02.07.2021, № 481 від 05.07.2021, № 482 від 06.07.2021, № 483 від 06.07.2021, № 484 від 06.07.2021, № 485 від 07.07.2021, № 486 від 08.07.2021, № 487 від 09.07.2021, № 488 від 10.07.2021, № 489 від 10.07.2021, № 490 від 12.07.2021, № 491 від 12.07.2021, № 493 від 13.07.2021, № 494 від 13.07.2021, № 495 від 13.07.2021, № 496 від 13.07.2021, № 497 від 14.07.2021, № 498 від 19.07.2021, № 500 від 26.07.2021, № 502 від 30.07.2021, № 503 від 30.07.2021, № 504 від 30.07.2021, № 505 від 31.07.2021, № 506 від 31.07.2021, № 509 від 05.08.2021, № 510 від 11.08.2021, № 512 від 14.08.2021, № 513 від 14.08.2021, № 514 від 03.09.2021, № 515 від 17.09.2021, № 516 від 11.10.2021, № 517 від 21.10.2021, № 518 від 26.10.2021, № 519 від 31.10.2021, № 521 від 02.11.2021, № 522 від 02.11.2021, № 523 від 04.11.2021, № 524 від 07.11.2021, № 525 від 09.11.2021, № 526 від 21.11.2021, № 527 від 21.11.2021, № 528 від 27.11.2021, № 529 від 23.06.2021, № 556 від 21.12.2021, № 558 від 21.12.2021, - датами їх фактичного надходження. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОТА ЛОГІСТІК" з держави Україна (за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України) збитки у формі витрат, пов`язаних з адміністративним оскарженням незаконних рішень – 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОТА ЛОГІСТІК" на користь Державного бюджету України судові витрати в сумі 3942 (три тисячі дев`ятсот сорок дві) гривні 53 грн. Стягнуто Головного управління ДПС у м. Києві на користь Державного бюджету України судові витрати в сумі 235 995 (двісті тридцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 00 коп.
6 квітня 2026 року від представника позивача - адвоката Наконечного В.Л. до суду надійшла заява про стягнення додатково судових витрат розміром 54 000,00 грн, що є витратами на правничу допомогу, у зв`язку з чим представник позивача просив суд прийняти додаткове рішення у справі.
Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2026 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НОТА ЛОГІСТІК» про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОТА ЛОГІСТІК" судові витрати на правничу допомогу у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок. У задоволенні решти викладених у заяві про розподіл судових витрат вимог відмовлено.
24 червня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НОТА ЛОГІСТІК» звернулось до суду з апеляційною скаргою та просить додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.05.2026 у справі № 640/16341/22 скасувати в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю "НОТА ЛОГІСТІК" у стягнені витрат на правничу допомогу у розмірі 39 000,00 грн, ухваливши нове рішення у відповідній частині, відповідно до якого: стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОТА ЛОГІСТІК" судові витрати на правничу допомогу у сумі 39 000 (тридцять дев`ять тисяч) гривень 00 копійок. В іншій частині додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.05.2026 залишити без змін; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОТА ЛОГІСТІК" судові витрати, які понесені в суді апеляційної інстанції.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що додаткове рішення частково не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд безпідставно зменшив позивачу витрати на професійну правничу допомогу з 54 000,00 грн до 15 000,00 грн. Судом не враховано, що ця справа є складною, оскільки позов містить 95 позовних вимог немайнового характеру (у т.ч.: 92 вимоги про оскарження рішень про відмову у реєстрації податкових накладних і зобов`язання їх зареєструвати; вимоги про оскарження рішень про відповідність позивача критеріям ризиковості та зобов`язання виключити із зазначеного переліку; вимога про оскарження рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість), а також позовну вимогу майнового характеру про відшкодування шкоди; потребувала збору надмірної кількості доказів, вивчення значного обсягу нормативних актів, судової практики. Також справа має велике значення як для Товариства (без скасування оскаржуваних рішень неможливо здійснювати господарську діяльність з платниками ПДВ, недоотримані кошти від контрагентів – платників ПДВ), так і інших осіб (покупців послуг - платників ПДВ), оскільки блокування реєстрації податкових накладних впливає на інтереси всіх осіб. Для надання правничої допомоги позивачу в межах розгляду цієї справи в суді першої інстанції було витрачено 27 год.
26 червня 2026 року Головне управління ДПС у м. Києві звернулось до суду з апеляційною скаргою та просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції, прийняти нове про відмову у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу. Також відповідач просить здійснювати розгляд справи за участю сторін.
7 липня 2026 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу та просить апеляційну скаргу ТОВ «НОТА ЛОГІСТІК» залишити без задоволення; скасувати додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.05.2026 по справі №640/16341/22 та прийняти нове, яким в задоволенні заяви представника про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача відмовити повністю.
Розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне.
Частинами 2 та 3 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини 4 статті 12, частини 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
Як вбачається з поданого клопотання представника відповідача, в такому не наведено доводів, які б свідчили про те, що предмет доказування вимагає проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб. Зокрема, заявник не повідомляє про обставини та докази, що підлягають з`ясуванню у апеляційним судом у судовому засіданні, наявність додаткових пояснень або клопотань про допит свідків.
Колегія суддів також враховує відсутність клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні та прийняття судом першої інстанції рішення у порядку письмового провадження. 
Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Дослідивши клопотання відповідача, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, враховуючи безпекову ситуацію у місті Києві, відсутність клопотання позивача, колегія суддів дійшла послідовного висновку, що характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають її розгляду апеляційним судом в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
1. Щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «НОТА ЛОГІСТІК»
Відповідно до ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Згідно з ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частинами 3, 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката відображено у ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України и, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз наведених норм процесуального законодавства свідчить про те, що для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Як вбачається з матеріалів справи, для підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано ордер на надання правничої допомоги серії АА № 1239124 від 26.09.2022; копія свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю № 4584; договір про надання правової допомоги від 29.09.2021, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ДЖІ ЕН ЕС КОНСАЛТІНГ» (виконавець), за умовами якого останній зобов`язався забезпечити надання правничої допомоги клієнту на умовах та в порядку, що визначення цим договором, а позивач (замовник) - прийняти та сплатити вартість отриманих послуг. В пункті 1.2. договору визначено, що конкретні види послуг визначаються в акті надання послуг. Згідно з пунктом 4.3. договору вартість послуг розраховується у фіксованому розмірі, коли можна точно визначити обсяг надання послуг, або виходячи із погодинних ставок; акт виконаних робіт від 02.04.2026 № 02/04-2026-1а до договору про надання правничої допомоги № 02/09-21 від 29.09.2021 на суму 54 000,00 грн, згідно з яким правнича допомога надана у наступних обсягах: 27.09.2022 підготовка та подання до Окружного адміністративного суду м. Києва позовної заяви про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та стягнення шкоди, з урахуванням збору доказів (24 год., 48 000,00 грн); 19.08.2025 підготовка та подання до Донецького окружного адміністративного суду відповіді на позов ( 3 години, 6 тис грн); рахунок на оплату від 02.04.2026 № 02/04-2026-1Р до договору про надання правничої допомоги від 29.09.2021 № 02/09-21 на суму 54000,00 грн.
Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що вартість послуг розраховується, враховуючи погодинні ставки за надання послуг адвокатом в 2021 році в сумі 2 000 грн за годину (додаються) з детальним переліком правничої допомоги, що надавалася позивачу в суді першої інстанції згідно з договором, а саме: 27.09.2022 - підготовка та подання до Окружного адміністративного суду м. Києва позовної заяви про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та стягнення шкоди, з урахуванням збору доказів, 24 год., 48 000,00 грн; 2. 19.08.2025 - підготовка та подання до Донецького окружного адміністративного суду відповіді на відзив.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню на користь позивача, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про обґрунтованість їх зменшення до 15 000 грн, з огляду на таке.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 05.07.2012 №5076-VI "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI).
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: договір про надання правничої допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є:
1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;
4) надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні;
5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;
6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
8) надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;
9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності.
Верховним Судом сформовано усталену практику з питань стягнення витрат на правничу допомогу. Зокрема, Верховний Суд у постановах від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18 та від 22.10.2021 у справі №160/7922/20 виходив з того, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Застосовуючи наведені висновки Верховного Суду до обставин цієї справи, колегія суддів звертає увагу на те, що суд правильно застосував наведені критерії при вирішенні питання щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, та обґрунтовано виходив із необхідності дотримання їх розумності, співмірності та пропорційності зі складністю справи, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторін.
При цьому суд враховує, що відшкодуванню підлягають лише ті витрати на професійну правничу допомогу, які є фактичними, необхідними та безпосередньо пов`язаними з розглядом справи, а їх розмір має бути обґрунтованим та пропорційним предмету спору.
У постанові від 27 серпня 2026 року у справі № 420/39836/25 Верховний Суд виснував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, усі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо з урахуванням принципів справедливості та верховенства права встановить, що заявлений до відшкодування розмір є неспівмірним, зокрема зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, витраченим адвокатом часом та значенням справи для сторони. При цьому положення частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України не означають автоматичного стягнення всієї заявленої суми лише з огляду на відсутність клопотання іншої сторони про її зменшення.
Дослідивши документи та враховуючи часткове задоволення заявлених позивачем вимог, сформованість судової практики у спорах, пов`язаних із оскарженням рішення про встановлення відповідності платника податків критеріям ризиковості, неврахування таблиці даних та щодо реєстрації податкових накладних, ускладненість спору в цій частині лише обсягом доказів на підтвердження інформації в поданих на реєстрацію податкових накладних, неможливість окремого виділення витрат на правову допомогу, пов`язану із заявленими позивачем майновими та немайновими вимогами в одному позові, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміру вказаних витрат до 15 000,00 грн.
Такі витрати є співмірними зі складністю справи та витраченим адвокатом часом, тоді як решта заявлених до відшкодування витрат на відповідні послуги не були неминучими та необхідними для розгляду цієї справи.
Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «НОТА ЛОГІСТІК», колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
2. Щодо апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві
В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги податковий орган вказує на те, що сума у розмірі 15 000,00 грн є завищеною та такою, що не підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі №712/3590/22 від 24 червня 2024 року, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність наведених доводів податкового органу, з огляду на відсутність будь-яких переконливих доказів в спростування неспівмірності заявлених до компенсації витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
На підставі встановлених матеріалами справи доказів, тривалості розгляду справи, кількості процесуальних документів; враховуючи категорію спору, його складність, колегія суддів дійшла переконання, що визначені судом першої інстанції витрати відповідають критерію реальності адвокатських витрат, тобто є дійсними та потрібними, а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
З урахуванням вищенаведеного у сукупності, судова колегія дійшла висновку про те, що доводи й вимоги апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві є необґрунтованими і не спростовують висновку судів першої інстанції.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «НОТА ЛОГІСТІК» про ухвалення додаткового рішення.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що додаткове рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т АН О В И В:
Апеляційні скарги ТОВ "НОТА ЛОГІСТІК" та Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.
Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: Н.П. Бужак

І.О. Грибан