Сквирський районний суд Київської області

Справа № 376/1176/25 
Провадження № 1-кп/376/122/2026 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року Сквирський районний суд Київської області в складі: 
Головуючого судді – ОСОБА_1 
при секретарі – ОСОБА_2 ,
з участю прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 , 
захисника – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 120 251 162 60 0000 52 від 08.03.2025 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рогізна Сквирського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , без освіти, непрацюючого, неодруженого, інваліда 2 групи, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

Встановив:

ОСОБА_4 08.03.2025 близько 08 год 30 хв, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи їх наслідки, діючи умисно, перебуваючи поблизу сільського ставка в с. Рогізна Білоцерківського району Київської області, побачив дикоростучу рослину роду коноплі, з якої руками зірвав листя та помістив до полімерного пакету, який був при ньому, та поклав до лівої кишені власної куртки, тобто почав зберігати для власного вживання без мети збуту.
Надалі 08.03.2025 близько 10 год 05 хв ОСОБА_4 , прямуючи по узбіччю авто дороги зі сполученням с. Буки - с. Рогізна Білоцерківського району Київської області, був затриманим працівниками поліції ВП №1 Білоцерківського РУП ГУІ1П в Київській області в порядку ст. 298-2 КПК України, та під час особистого обшуку у лівій кишені куртки ОСОБА_4 виявлено та вилучено полімерний пакет з речовиною рослинного походження, яку останній незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.
Згідно Висновку експерта № СЕ-19/111-25/14608-НЗГТРАП від 11.03.2025 надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є наркотичним засобом, обіг якого заборонено – канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 45,28 г.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому діяннях визнав повністю при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує, щиро розкаюється у вчиненому, перебуває на обліку у лікаря психіатра, просить суворо не карати.
Прокурор  ОСОБА_3 у судовому засіданні з урахуванням обставин справи, характеру та ступеня суспільної небезпеки кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, просила суд визнати  ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді одного року пробаційного нагляду, покласти обов`язки, призначити лікування за місцем проживання та стягнути судові витрати. 
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 – адвокат ОСОБА_5  у судовому засіданні погодився з думкою прокурора та просив врахувати, що ОСОБА_4 є інвалідом другої групи, щиро кається, вину визнав в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку захисника.
Суд приймає до уваги показання обвинуваченого про обставини вчинення ним кримінального правопорушення і доходить висновку, що злочинні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав в повному обсязі, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку вимог ч. 3 ст. 349 КПК України вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів в добровільності і істинності їх позицій, при цьому судом роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як кримінальний проступок.
Обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, неодружений,характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога не перебуває, 3 1998 року перебуває на обліку у лікаря психіатра, є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, раніше не судимий.
Суд, обираючи покарання, керуючись нормами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд, з урахуванням встановлених обставин, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, вважає, що ОСОБА_4 для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів необхідно призначити покарання у виді пробаційного нагляду в мінімальних межах строку такого виду покарання, передбачених ч. 4 ст. 591 КК України та санкцією ст. 309 КК України.
Згідно вимогами ст. 591 КК України суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Пленум Верховного Суду України неодноразово звертав увагу на те, якщо виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, то судам не слід направляти таких осіб у місця позбавлення волі. 
Визначене таким чином покарання обвинуваченому на переконання суду буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого ним проступку, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і таке втручання у його права та свободи буде виправданим.
Разом з тим згідно з п. 9 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання: чи є підстави для застосування до обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності, примусового заходу медичного характеру, передбаченого частиною другою статті 94 Кримінального кодексу України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 20 КК України визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Виходячи із змісту Висновку судово-психіатричного експерта № 99 від 10.04.2025, ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав на легку розумову відсталість із зазначеними порушеннями поведінки. Під час скоєння інкримінованих йому діянь не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час страждає на легку розумову відсталість із зазначеними порушеннями поведінки. ОСОБА_4 за своїм психічним станом на даний час не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (т.1 а.с. 63-64).
Суд, враховуючи зміст Висновку судово-психіатричного експерта № 99 від 10.04.2025, визнає обвинуваченого обмежено осудним та вважає за необхідне застосувати п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такий примусовий захід медичного характеру, як надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.
Пунктом 2 ч. 4 ст. 374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою у вироку може бути зазначено рішення про застосування примусового лікування чи примусових заходів медичного характеру щодо обмежено осудного обвинуваченого у разі їх застосування.
Верховний суд України в ч. 2 п. 6 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 зазначає: «Визнати правильною практику тих судів, які, отримавши на розгляд кримінальну справу з обвинувальним висновком та визнавши під час судового розгляду, що злочин вчинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок загострення наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, ухвалюють обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховують його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 12025116260000052 від 08.03.2025 Висновок експерта від 11.03.2026 №СЕ-19/111-26/14608-НЗПРАП вартість витрат складає 2387,70 грн, які відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. 
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженню підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 20, 59 – 1,65, 66, 67, 94, 309 КК України, статтями 100, 124, 368 - 371, 373, 374, 375,376 КПК України, 49 – 2 КВК України, п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7, суд 

Ухвалив:

ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
Відповідно до статті 59-1 КК України покласти на  ОСОБА_4  обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Строк пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки   ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації, за місцем його проживання (ст. 492 КВК України). 
Запобіжний захід  ОСОБА_4  до вступу вироку в законну силу не обирати.
На підставі статей 20, 94 КК України застосувати до  ОСОБА_4  примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання.
Речові докази:
Спецпакет № 0006468, у якому знаходиться канабіс массою 45,28 г, який зберігається в камері схову ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області – знищити.
Стягнути з  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави витрати за проведення експертизи в кримінальному провадженні № 12025116260000052 від 08.03.2025 урозмірі 2387,70 гривень.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суд через Сквирський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам справи.

Суддя        ОСОБА_1