Справа № 344/3180/26 
Провадження № 33/4808/386/26 
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю адвоката Горина В.М.,
розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , 
визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Правопорушення вчинено за таких обставин: 14 лютого 2026 року о 01 год. 43 хв. в м. Івано-Франківськ, по вул. Тисменицька, 261, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі водій відмовилася у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в її діях.
Вважає рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки того вечора алкоголь не вживала.
Вказує, що від огляду відмовилась, оскільки не розуміла яким приладом буде проведено огляд. Працівники поліції не назвали назву приладу та не надали сертифікат на нього, що є грубим порушенням процедури, а зазначений в матеріалах справи прилад Alcotest Drager 0219 не є спеціальним технічним засобом, що дозволений МОЗ України у використання працівниками поліції.
Зазначає, що під час ознайомлення з матеріалами справи було виявлено порушення оформлення адміністративних матеріалів, а саме те, що в протоколі відсутні посилання на докази її винуватості, не зазначено яким приладом повинен був бути проведений огляд.
Звертає увагу, що акт огляду та направлення не зачитувались і не були їй вручені. А оскільки їй не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, шляхом вручення направлення, то відсутні підстави для притягнення її до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Адвокат Горин В.М. з`явився в судове засідання апеляційного суду. Йому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено. Просив задовольнити апеляційну скаргу. Повідомив, що ОСОБА_1 відомо про судове засідання, але вона з`явитися не може. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду, клопотань від про відкладення розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не подавала, не поступало і заяв зміну місця проживання чи про перебування в іншому місці з поважних причин.
Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі. 
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
При прийнятті рішення про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 враховую, що апеляційна скарга призначена до розгляду на 02.06.2026, 16..06.2026, 24.06.2026, 02.07.2026, 14.07.2026, 27.07.2026, та за клопотанням сторони захисут розгляд відкладався.
За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 14 лютого 2026 року серії ЕПР1 №590912 (а.с. 1) що 14 лютого 2026 року о 01 год. 43 хв. в м. Івано-Франківськ, по вул. Тисменицька, 261, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі водій відмовилася у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – інспектором 2В2Р УПП батальйону УПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Кривко С.М., з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.
ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердила, що їй роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, від дачі пояснень відмовилась.
Звертаю увагу, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу, свідчить про відповідальність за його зміст.
Твердження апелянта про е, що в протоколі відсутні посилання на докази її винуватості та не зазначено яким приладом повинен був бути проведений огляд не є слушним, оскільки матеріалами справи доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови від проходження огляду.
Твердження апелянта про те, що працівники поліції не назвали назву приладу та не надали сертифікат на нього, що є грубим порушенням процедури не є слушним, оскільки за змістом п. 5 Розділу 2 Інструкції саме на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 висловлювала вимогу про таке, і поліцейським її було проігноровано. 
Також не є слушним твердження апелянта про те, що зазначений в матеріалах справи прилад Alcotest Drager 0219 не є спеціальним технічним засобом, що дозволений МОЗ України у використання працівниками поліції. Так складені процесуальні документи фіксують факт відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі, а саме це, згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху ставиться у вину ОСОБА_1 , а тому вказівка на прилад за допомогою якого мав здійснюватись огляд не впливає на доведеність факт відмови ОСОБА_1 від огляду та не спростовує вину у порушенні вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того ОСОБА_1 мала процесуальну можливість скористатися правом на огляд у медичному закладі, але від такої остання також відмовилася.
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2) вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці не пройшла огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою вимірювального приладу у зв`язку з відмовою.
Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ПОК УПЗ ІФ ОР (а.с. 3) на такий огляд направлявся ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці не пройшла огляд в медичному закладі у зв`язку з відмовою.
Твердження апелянта про, що акт огляду та направлення не зачитувались їй і не були їй вручені не впливає на висновки суду, оскільки ОСОБА_1 не доставлялася у медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, бо відмовилась від проходження такого огляду у медичному закладі, а акт та направлення лише фіксують факт такої відмови.
На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 7), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано рух та подальшу зупинку транспортного засобу марки «Opel» д.н.з. НОМЕР_1 у зв`язку з технічною несправністю, а саме непрацююча під світка заднього номерного знаку. Після зупинки працівник поліції повідомила водієві причину зупинки та перевірила документи у ОСОБА_1 . Далі працівник поліції запропонувала ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння. ОСОБА_1 від такої пропозиції відмовилась, працівник поліції повідомила наслідки відмови від огляду, а також запропонувала ОСОБА_1 пройти такий огляд у медичному закладі. ОСОБА_1 повідомила, що готова поїхати у медичний заклад, але який вона сама захоче. Працівник поліції повідомила ОСОБА_1 , що огляду проводиться у медичному закладі, який територіально є найбільш наближеним територіально. ОСОБА_1 погодилась проїхати в медичний заклад, але через деякий час все ж відмовилась від такого огляду. Далі зафіксовано складання процесуальних документів. Після складання документів працівник поліції роз`яснила ОСОБА_1 її права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 від дачі пояснень відмовилась та підписала складені документи.
Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.
Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином вище викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводить, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог п.п. 2.5. Правил дорожнього руху водієві визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).
Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція. 
Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. 
Наявні у матеріалах справи докази, в тому числі і відеозаписи підтверджують, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу і їй, як водію транспортного засобу запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, ОСОБА_1 від такої пропозиції відмовилась, працівник поліції повідомила наслідки відмови від огляду, а також запропонувала ОСОБА_1 пройти такий огляд у медичному закладі. ОСОБА_1 повідомила, що готова поїхати у медичний заклад, але який вона сама захоче. Працівник поліції повідомила ОСОБА_1 , що огляду проводиться у медичному закладі, який територіально є найбільш наближеним територіально. ОСОБА_1 погодилась проїхати в медичний заклад, але через деякий час все ж відмовилась від такого огляду. 
Такі дії ОСОБА_1  правильно було розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду та стали підставою для оформлення протоколу.
Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 будучи водієм транспортного засобу у якого працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння у відповідності до закону, чим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Обставин, які б підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі, за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло