ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2026 року
м. Київ
Справа № 363/807/20
Провадження № 61-1400ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 травня 2023 року в складі судді Баличевої М. Б. та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року в складі колегії суддів Ящук Т.І., Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М.
у справі за позовом Вишгородської окружної прокуратури до Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області,  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_8 ,  ОСОБА_9 ,  ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,  ОСОБА_12 ,  ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , про визнання недійсним рішення Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2020 року перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури звернувся в інтересах територіальної громади села Новосілки Вишгородського району Київської області до суду з позовом, у якому зазначив, що за результатами аналізу додержання вимог земельного та водного законодавства на території Вишгородського району прокуратурою виявлені порушення під час розпорядження землями водного фонду.
15 грудня 2017 року рішенням Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області (далі - Новосілківська сільська рада) № 227-20-VII «Про затвердження проєкту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» затверджено проєкти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано безоплатно у власність 10 громадянам України земельні ділянки площею 0,6 га кожна для індивідуального садівництва на території Новосілківської сільської ради. На підставі вказаного розпорядження рішенням державного реєстратора Новосілківської сільської ради зареєстровано за громадянами право власності на земельні ділянки, а саме:
- за ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:060:6017 (рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року, індексний номер 39081249);
- за ОСОБА_10 земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:060:6018 (рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року, індексний номер 39081648);
- за ОСОБА_11 земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:060:6024 (рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року, індексний номер 39081374);
- за ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,06 га, з кадастровим номером 3221886400:36:060:6019 (рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 04 січня 2018 року, індексний номер 39097350);
- за ОСОБА_12 земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:060:6009 (рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 10 січня 2018 року, індексний номер 39142105);
- за ОСОБА_13 земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:060:6023 (рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року, індексний номер 39082325);
- за ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:060:6022 (рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю.М. від 03 січня 2018 року, індексний номер 39081991);
- за ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:061:6013 (рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року, індексний номер 39081844);
- за ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:061:6011 (рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року, індексний номер 39081523);
- за ОСОБА_14 земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:061:6010 (рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року, індексний номер 39082153).
У подальшому на підставі договорів купівлі-продажу ОСОБА_8 відчужив земельну ділянку на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_10 відчужив належну йому земельну ділянку на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_8 відчужив земельну ділянку на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_11 відчужив належну йому земельну ділянку на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_12 відчужила належну їй земельну ділянку на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_13 відчужив належну йому земельну ділянку на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_14 відчужила належну їй земельну ділянку на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_8 відчужив земельну ділянку на користь ОСОБА_1 .
Рішення Новосілківської сільської ради від 15 грудня 2017 року № 227-20-VІІ «Про затвердження проєкту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» вважає незаконним, оскільки вказані земельні ділянки передані у приватну власність за рахунок земель водного фонду, що є порушенням вимог чинного законодавства. 
Спірні земельні ділянки вибули з власності територіальної громади протиправно без волі уповноваженого на те органу, оскільки незаконне рішення не є належним волевиявленням органу місцевого самоврядування, а тому вважає, що існують всі правові підстави для витребування спірної земельної ділянки з незаконного володіння на користь територіальної громади с. Новосілки на підставі статті 387 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України.
Просив суд: визнати незаконними та скасувати рішення Новосілківської сільської ради від 15 грудня 2017 року № 227-20-VІІ «Про затвердження проєкту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність»; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 1) державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року щодо державної реєстрації прав власності ОСОБА_5 , індексний номер 39081991, на земельну ділянку з кадастровим номером 3221886400:36:060:6022, площею 0, 06 га, для індивідуального садівництва; 2) державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року щодо державної реєстрації прав власності ОСОБА_6 , індексний номер 39081844, на земельну ділянку з кадастровим номером 3221886400:36:061:6013, площею 0,06 га, для індивідуального садівництва; 3) державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року щодо державної реєстрації прав власності ОСОБА_7 , індексний номер 39081523, на земельну ділянку з кадастровим номером 3221886400:36:061:6011, площею 0,06 га, для індивідуального садівництва; 4) державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року щодо державної реєстрації прав власності ОСОБА_3 , індексний номер 39097350, на земельну ділянку з кадастровим номером 3221886400:36:060:6019, площею 0,06 га, для індивідуального садівництва; витребувати на користь територіальної громади с. Новосілки з незаконного володіння ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровими номерами 3221886400:36:060:6017, площею 0,06 га, 3221886400:36:060:6018, площею 0,06 га, 3221886400:36:061:6010, площею 0,06 га, ОСОБА_2 земельні ділянки з кадастровими номерами 3221886400:36:060:6024, площею 0,06 га, 3221886400:36:060:6023, площею 0,06 га, ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886400:36:060:6009, площею 0,06 га, ОСОБА_5 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886400:36:060:6022, площею 0,06 га, ОСОБА_6 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886400:36:061:6013, площею 0,06 га, ОСОБА_7 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886400:36:060:6011, площею 0,06 га, ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886400:36:060:6019, площею 0,06 га.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
08 травня 2023 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області в задоволенні позову відмовлено.
12 червня 2024 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області залишено без задоволення. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 травня 2023 року залишено без змін.
Судові рішення мотивовані тим, що спірні земельні ділянки не накладаються, а межують із землями водного фонду, що узгоджується з матеріалами справи, з яких вбачається виготовлення і затвердження проєкту встановлення водоохоронної зони (прибережної захисної смуги), за яким спірні земельні ділянки перебувають поза межами водоохоронної зони (прибережної захисної смуги). Викопіювання, кадастрові плани та схеми розташування спірних земельних ділянок не підтверджують доводи позову про віднесення земельних ділянок до земель водного фонду.
Позивачем не надано належних, допустимих і достатніх доказів того, що спірні земельні ділянки повністю накладаються на землі водного фонду, а тому позовна вимога про визнання незаконними та скасування рішення Новосілківської сільської ради від 15 грудня 2017 року № 227-20-VII «Про затвердження проєкту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» задоволенню не підлягає.
Вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію земельних ділянок також задоволенню не підлягають, оскільки суди виснували про відмову в задоволенні вимоги щодо визнання та скасування рішення, на підставі якого відбулася державна реєстрація права власності на земельні ділянки.
Позовні вимоги прокурора про витребування земельних ділянок не відповідають належному способу захисту, що є підставою для відмови в їх задоволенні.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У лютому 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури, у якій останній просить скасувати на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 травня 2023 року, постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
У касаційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури просить повідомити Київську обласну прокуратуру про час і місце розгляду справи та розглядати справу за участі прокурора Офісу Генерального прокурора.
Відповідно до частини першої статті 402 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень. Верховним Судом не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, і така необхідність відсутня, а тому в задоволенні клопотання про повідомлення Київської обласної прокуратури про час і місце розгляду справи та розгляд справи за участі прокурора Офісу Генерального прокурора слід відмовити.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду:
- від 22 травня 2018 року в справі № 469/1203/15-ц, від 07 квітня 2020 року в справі № 372/1684/14-ц, про те, що незаконне заволодіння землями водного фонду приватними особами є неможливим, бо їх розташування свідчить про неможливість виникнення приватного власника (а отже, і володільця);
- від 15 травня 2018 року в справі № 372/2180/15-ц, від 28 листопада 2018 року в справі № 504/2864/13, про те, що відповідачі не мали перешкод у доступі до законодавства й у силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак спірних земельних ділянок, проявивши розумну обачність, могли і повинні були знати про те, що ділянки перебувають у межах прибережної захисної смуги, а тому вибули з володіння держави з порушенням вимог закону, що ставить їх, відповідачів, добросовісність під час набуття земельних ділянок у власність під обґрунтований сумнів;
-від 30 травня 2018 року в справі № 469/1393/16-ц, від 11 вересня 2019 року в справі № 487/10132/14-ц, про те, що надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 Земельного кодексу (далі - ЗК) України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу;
- від 07 листопада 2018 року в справах № 488/5027/14-ц, № 488/6211/14-ц, від 14 листопада 2018 року в справі № 183/1617/16, від 29 травня 2019 року в справі № 367/2022/15-ц, від 12 червня 2019 року в справі № 487/10128/14-ц, про те, що в спорах стосовно земель лісогосподарського призначення, прибережних захисних смуг, інших земель, що перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси, зокрема, у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України);
- від 22 вересня 2020 року в справі № 910/3009/18, від 16 лютого 2021 року в справі № 910/2861/18, від 19 жовтня 2022 року в справі № 910/14224/20, про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення;
- від 26 червня 2019 року в справі № 587/430/16-ц, від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17, про те, що суд згідно з принципом jura novit curia(«суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах;
- від 20 березня 2024 року в справі № 731/264/23, про те, що визнання незаконними (протиправними) рішень органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, якими порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, є належним і ефективним способом захисту цивільних прав та інтересів;
- від 20 червня 2023 року в справі № 633/408/18,про те, що вимоги про визнання незаконним (недійсним) і скасування рішення органу влади про надання земельної ділянки у власність і про скасування державної реєстрації такого права за певних умов можна розглядати як вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, якщо саме ці рішення та реєстрація створюють відповідні перешкоди.
Касаційна скарга мотивована неврахуванням судами того, що прокурор надав належні, допустимі та достатні докази на підтвердження віднесення спірної земельної ділянки до земель водного фонду. Зі змісту листа Басейнового управління водних ресурсів середнього Дніпра від 28 травня 2019 року № 01-12/502 відомо, що водний об`єкт, розташований поряд зі спірною земельною ділянкою, є затокою річки Десна. Аналогічну за змістом інформацію 21 травня 2019 року надали Міжрегіональний офіс захисних масивів Дніпровських водосховищ та 21 березня 2019 року Центральна геофізична обсерваторія ім. Бориса Срезневського. За результатом аналізу схем накладення спірних земельних ділянок, виготовлених Товариством з обмеженою діяльністю (далі - ТОВ) «Регіональний центр розвитку», встановлено, що спірна земельна ділянка повністю накладається на землі водного фонду, а саме на 100-метрову прибережну захисну смугу річки Десна.
Водночас, відмовляючи в задоволенні позову, суди безпідставно надали перевагу проєкту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги каналу площею 5,171 га, урочище Лужок у с. Новосілки Вишгородського району Київської області, який суперечить вимогам законодавства та не може вважатися належним, допустимим і достатнім доказом. Зокрема, за вказаним проєктом площа прибережної захисної смуги водного об`єкта, прилеглого до земельних ділянок, відведених у приватну власність громадян у 2017 році, становить 5,1771 га. Крім цього, зазначеним проєктом землеустрою розмір прибережної захисної смуги водного об`єкта встановлено не шириною від урізу води (одиницею виміру відстані, як того вимагають положення статті 88 Водного кодексу (далі - ВК) України), а площею виміру в гектарах, що свідчить про грубе порушення вказаних вимог законодавства. Також проєкт землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги каналу площею 5,1771 га не погоджувався в порядку, встановленому статтею 123 ЗК України, уповноваженими на це державними органами. У вказаному проєкті землеустрою немає висновку державної землевпорядної експертизи, що свідчить про її непроведення. Як на момент звернення до суду з позовом, так і на теперішній час у Державному земельному кадастрі не сформовано будь-якої земельної ділянки водного фонду з встановленою прибережною захисною смугою вздовж спірної земельної ділянки з кадастровим номером 3221886400:36:061:6001.
Доводи інших учасників справи
У листопаді 2025 року представник ОСОБА_4 - адвокат Якимчук М. М. подав відзив на касаційну скаргу, у якому зазначив, що спірні земельні ділянки не накладаються, а межують із землями водного фонду, що узгоджується з матеріалами справи, з яких вбачається виготовлення і затвердження проєкту встановлення водоохоронної зони (прибережної захисної смуги), за яким спірні земельні ділянки перебувають поза межами водоохоронної зони (прибережної захисної смуги). Викопіювання, кадастрові плани та схеми розташування спірних земельних ділянок не підтверджують доводи позову про віднесення земельних ділянок до земель водного фонду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
24 грудня 2012 року рішенням Новосілківської сільської ради № 225-20-VI надано дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги каналу, урочище «Лужок» у с. Новосілки Вишгородського району Київської області (т. 1, а. с. 189).
У 2013 році Малим колективним багатопрофільним підприємством «Геоград» розроблено проєкт щодо встановлення прибережної захисної смуги каналу площею 5,1771 га, урочище «Лужок» у с. Новосілки Вишгородського району Київської області, в якому сформовано земельну ділянку і відповідно до кадастрового плану присвоєно кадастровий номер 3221886401:36:060:0906 (т. 1, а. с. 183-213).
06 вересня 2013 року рішенням 25 сесії 6 скликання Новосілківської сільської ради № 271-25-VI «Про встановлення прибережної захисної смуги» затверджено вказаний проєкт землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги каналу площею 5,1771 га, урочище «Лужок» у межах с. Новосілки Вишгородського району Київської області, враховуючи позитивні висновки відділу Держземагентства у Вишгородському районі (т. 1, а. с. 214).
15 грудня 2017 року рішенням Новосілківської сільської ради № 227-20-VII «Про затвердження проєкту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі їх у власність» затверджено проєкти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано безоплатно у власність у с. Новосілки Новосілківської сільської ради громадянам згідно із додатком 1 (т. 1, а. с. 40).
Додатком 1 до зазначеного рішення визначено список громадян, яким затверджені проєкти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність у с. Новосілки Вишгородського району Київської області, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 по 0,0600 га кожному в с. Новосілки Вишгородського району Київської області з цільовим призначенням для індивідуального садівництва (т. 1, а. с. 41).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 191847218 вбачається, що земельна ділянка площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:060:6017 з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва на підставі рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року, індексний номер 39081249, була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_9 , який в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 2018 року відчужив належну йому земельну ділянку на користь ОСОБА_8 (зареєстровано рішенням про державну реєстрацію прав приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Сороки В. І. від 21 березня 2019 року, індексний номер 46067440), який 21 березня 2019 року на підставі договору-купівлі-продажу відчужив вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_1 (зареєстровано рішенням про державну реєстрацію прав приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Сороки В. І. від 21 березня 2019 року, індексний номер 46067440) (т. 1, а. с. 42-45).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 191846627 вбачається, що земельна ділянка площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:060:6018 з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва на підставі рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року, індексний номер 39081648, була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_10 , який в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 2018 року відчужив належну йому земельну ділянку на користь ОСОБА_8 (зареєстровано рішенням про державну реєстрацію прав приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Шостак О. А. від 01 грудня 2018 року, індексний номер 44359872), який 21 березня 2019 року на підставі договору-купівлі-продажу відчужив вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_1 (зареєстровано рішенням про державну реєстрацію прав приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Сороки В. І. від 21 березня 2019 року, індексний номер 46068227) (т. 1, а. с. 46-49).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 191835891 вбачається, що на земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:061:6010 з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва на підставі рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року, індексний номер 39082153, зареєстровано право власності за ОСОБА_14 , яка в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 2018 року відчужила належну їй земельну ділянку на користь ОСОБА_8 (зареєстровано рішенням про державну реєстрацію прав приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Шостак О. А. від 04 грудня 2018 року, індексний номер 44411861), який 21 березня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу відчужив вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_1 (зареєстровано рішенням про державну реєстрацію прав приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Сороки В. І. від 21 березня 2019 року, індексний номер 46066451) (т. 1, а. с. 50-53).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 191846111 вбачається, що на земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:060:6024 з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва на підставі рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року, індексний номер 39081374, зареєстровано право власності за ОСОБА_11 , який в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 14 листопада 2018 року відчужив належну йому земельну ділянку на користь ОСОБА_2 (зареєстровано рішенням про державну реєстрацію прав приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Єременко Т. М. від 14 листопада 2018 року, індексний номер 44040507) (т. 1, а. с. 54-56).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 191841058 вбачається, що на земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:060:6009 з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва на підставі рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 10 січня 2018 року, індексний номер 39142105, зареєстровано право власності за ОСОБА_12 , яка в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 14 листопада 2018 року відчужила належну їй земельну ділянку на користь ОСОБА_4 (зареєстровано рішенням про державну реєстрацію прав приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бережанською Н. П. від 02 жовтня 2018 року, індексний номер 43349321) (т. 1, а. с. 57-60).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 191845380 вбачається, що на земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:060:6023 з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва на підставі рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року, індексний номер 39082325, зареєстровано право власності за ОСОБА_13 , який в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2018 року відчужив належну йому земельну ділянку на користь ОСОБА_2 (зареєстровано рішенням про державну реєстрацію прав приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Єременко Т. М. від 17 жовтня 2018 року, індексний номер 43537627) (т. 1, а. с. 61-63).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 191838724 вбачається, що на земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:060:6022 з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва на підставі рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року, індексний номер 39081991, зареєстровано право власності за ОСОБА_5 (т. 1 а. с. 64-66).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 191836425 вбачається, що на земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:061:6013 з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва на підставі рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року, індексний номер 39081844 зареєстровано право власності за ОСОБА_6 (т. 1, а. с. 67-69).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 191831830 вбачається, що на земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:061:6011 з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва на підставі рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 03 січня 2018 року, індексний номер 39081523, зареєстровано право власності за ОСОБА_7 (т. 1, а. с. 70-72).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 191840462 вбачається, що на земельна ділянка площею 0,06 га з кадастровим номером 3221886400:36:060:6019 з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва на підставі рішення державного реєстратора Новосілківської сільської ради Демидюк Ю. М. від 04 січня 2018 року, індексний номер 39097350, зареєстровано право власності за ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 73-75).
Згідно з Витягами із технічної документації про нормативну грошову оцінку спірних земельних ділянок від 25 та 26 березня 2019 року нормативна грошова оцінка земельних ділянок площею 0,0600 га з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, що знаходиться в Київській області, Вишгородський район, с. Новосілки складає 1 368,82 грн кожна (т. 1, а. с. 76-85).
На підтвердження заявлених позовних вимог прокурором було надано схеми накладення земельних ділянок, виконані ТОВ «Регіональний центр розвитку», про те, що спірні земельні ділянки повністю накладаються на землі водного фонду, а саме на 100 метрову прибережну захисну смугу р. Десна (т. 1, а. с. 26-36).
Зі змісту листа Міжрегіонального офісу захисних масивів Дніпровських водосховищ Державного агентства водних ресурсів України від 21 травня 2019 року № 70Б/01-12/979 вбачається, що в офісі відсутні повноваження визначення статусу водних об`єктів. Згідно з загальнодоступними картографічними матеріалами водний об`єкт поряд з вказаними у зверненні земельними ділянками відноситься до заплави р. Десна. Площа водозбору р. Десна 88 900 кв. км, довжина - 1 130 км. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проєктами землеустрою. Також повідомляють, що офіс користується загальнодоступними картографічними матеріалами та не має повноважень визначення місця розташування земельних ділянок і їх нанесення (т. 1, а. с. 37).
З листа Басейнового управління водних ресурсів середнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України від 28 травня 2019 року за вих. № 01-12/502 вбачається, що даний водотік, від якого неподалік розташовані зазначені земельні ділянки, є затокою р. Десна, яка утворилась внаслідок зміни основного русла. Десна є великою річкою з нормативною шириною прибережної захисної смуги 100 м. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Водночас слід відмітити, що прибережна захисна смуга не була відведена на підставі розробки окремого проєкту землеустрою (стаття 88 ВК України). Згідно з картографічними матеріалами на електронних носіях вздовж берегів затоки існує берегоукріплення. Звертають увагу, що визначення категорії земель відноситься до компетенції органів Держгеокадастру (т. 1, а. с. 38).
З листа Центральної геофізичної обсерваторії ім. Бориса Срезневського Державної служби України з надзвичайних ситуацій вбачається, що р. Десна має загальну площу водозбору 88 900 кв. км, довжину - 1 130 км. Інформацію наведено за даними довідника «Гидрологическая изученность, Гидрометиздат, Ленинград, 1964 г.» стор. 45. Згідно зі статтею 79 ВК України р. Десна з її затоками належить до великих річок. Згідно зі статтею 88 ВК України навколо великих річок встановлюється прибережна захисна смуга шириною 100 м (т. 1, а. с. 39).
З листа фізичної особи підприємця ОСОБА_15 від 06 серпня 2020 року № 046 вбачається, що у 2017 році нею на підставі укладених договорів було розроблено проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 1,0200 га для індивідуального садівництва, що розташовані в с. Новосілки Вишгородського району Київської області, на підставі якого були сформовані земельні ділянки з кадастровими номерами 3221886400:36:061:6010, 3221886400:36:061:6011, 3221886400:36:061:6013, 3221886400:36:060:6009, 3221886400:36:060:6012, 3221886400:36:060:6014, 3221886400:36:060:6015, 3221886400:36:060:6016, 3221886400:36:060:6017, 3221886400:36:060:6018, 3221886400:36:060:6019, 3221886400:36:060:6020, 3221886400:36:060:6021, 3221886400:36:060:6022, 3221886400:36:060:6023, 3221886400:36:060:6024.
15 грудня 2017 року рішенням Новосілківської сільської ради № 227-20-VII та від 22 грудня 2017 року № 230-21-VII зазначені ділянки були передані у власність громадян України. Під час розробки проєкту землеустрою враховувались межі прибережної захисної смуги відповідно до проєкту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги каналу площею 5,1771 га, урочище «Лужок» у с. Новосілки Вишгородського району Київської області, розробленого Малим колективним багатопрофільним підприємством «ГЕОРАД», який було затверджено рішенням Новосілківської сільської ради від 06 вересня 2013 року № 271-25-VI.
Межі земельних ділянок у с. Новосілки Вишгородського району Київської області запроєктованих до відведення згідно з проєкту землеустрою 2017 року не накладаються на прибережну захисну смугу, встановлену рішенням Новосілківської сільської ради від 06 вересня 2013 року № 271-25-VI, що відображено на матеріалах землевпорядного проєктування, матеріалах геодезичних вишукувань, схемі розташування земельних ділянок, викопіювання з кадастрової карти, які містяться у проєкті землеустрою 2017 року (т. 1, а. с. 157).
Згідно з копією проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 1,0200 га для індивідуального садівництва, що розташовані в с. Новосілки Вишгородського району Київської області, межі земельних ділянок кадастрові номери 3221886400:36:061:6010, 3221886400:36:061:6011, 3221886400:36:061:6013, 3221886400:36:060:6009, 3221886400:36:060:6012, 3221886400:36:060:6014, 3221886400:36:060:6015, 3221886400:36:060:6016, 3221886400:36:060:6017, 3221886400:36:060:6018, 3221886400:36:060:6019, 3221886400:36:060:6020, 3221886400:36:060:6021, 3221886400:36:060:6022, 3221886400:36:060:6023, 3221886400:36:060:6024, запроєктованих до відведення згідно проєкту землеустрою 2017 року не накладаються на прибережну захисну смугу, встановлену рішенням Новосілківської сільської ради від 06 вересня 2013 року № 271-25-VI, що відображено на матеріалах землевпорядного проєктування, матеріалах геодезичних вишукувань, схемі розташування земельних ділянок, викопіюванні з кадастрової карти (т. 1, а. с. 158-214).
Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 07 березня 2023 року № 10-10-0.222-1831/2-23 у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 3221886401:36:060:0906 (т. 3, а. с. 169).
Позиція Верховного Суду
Касаційне провадження в справі відкрито з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначеної у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги, відзиву та виснував, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року в справі № 582/18/21).
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У частині першій статті 13 Конституцію України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).
Правовий статус, порядок використання земель призначення визначено ЗК України.
За вимогами стаття 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. 
Відповідно до частини першої статті 58 ЗК України та статті 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.
Земельні ділянки під прибережні захисні смуги виділяються у межах водоохоронних зон вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності (частина перша статті 60 ЗК України, частина перша статті 88 ВК України).
Отже, до земель водного фонду України належать землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.
Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (статті 61-62 ЗК України, статті 89-90 ВК України, абзац другий пункту 8.19 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173, і додаток 13 до цих правил).
Землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України.
Крім того, згідно з частинами другою, шостою статті 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів -25 м; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 м; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 м. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.
Згідно з пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05 листопада 2004 року № 434 (далі - Порядок), у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час встановлення водоохоронної зони.
Порядок та умови виготовлення проєктів землеустрою, в тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються статтями 50, 54 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій».
Землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється окремий порядок надання й використання.
Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони, визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.
Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (статті 60 ЗК України, статті 88 ВК України). Отже, відсутність проєкту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.
Результат аналізу наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що при наданні земельної ділянки за відсутності проєкту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постановах від 30 травня 2018 року в справі № 469/1393/16-ц, від 28 листопада 2018 року в справі № 504/2864/13-ц, від 12 червня 2019 року в справі № 487/10128/14-ц, від 11 вересня 2019 року в справі № 487/10132/14-ц.
Відповідно, у разі існування затвердженого проєкту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги з ухваленням відповідного рішення компетентним органом слід виходити з меж захисної смуги, встановлених відповідними документами та рішеннями.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13-ц). 
Встановивши, що прибережна захисна смуга площею 5,1771 га у межах с. Новосілки, урочище «Лужок» Новосілківської сільської ради, з кадастровим номером 3221886401:36:060:0906 сформована у 2013 році як самостійний об`єкт цивільних прав з моменту присвоєння кадастрового номера, який є її спеціальним ідентифікатором, що здійснено за затвердженим у встановленому законом порядку відповідним проєктом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а спірна земельна ділянка з кадастровим номером 3221886400:36:061:6001 належить до земель сільськогосподарського призначення (цільове призначення - для індивідуального садівництва)і розташована поза межами земель водного фонду та прибережної захисної смуги староріччя р. Десна, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову прокурора через його недоведеність.
Доводи касаційної скарги про ненадання судами правової оцінки тому, що нормами статті 88 ВК України визначено нормативну відстань прибережних захисних смуг, у спірному випадку це 100 м, а спірна земельна ділянка розміщена на меншій відстані від урізу води, тому її передання у приватну власність є незаконним, а також оскільки фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, то проєкт землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не має вирішального значення для визначення розміщення та віднесення спірної земельної ділянки до земель водного фонду, є безпідставними, адже позовні вимоги прокурора не доведені, що є його процесуальним обов`язком.
Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що у цьому випадку межі прибережної захисної смуги встановлено за окремим проєктом землеустрою, розробленим і затвердженим у порядку, передбаченому законом, а не за загальними нормативними положеннями, передбаченими частиною другою статті 88 ВК України.
Доводи касаційної скарги про недоведеність факту існування затвердженої прибережної захисної смуги, оскільки земельна ділянка 3221886401:36:060:0906 не внесена до Державного земельного кадастру, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, і за наслідком повного та всебічного встановлення обставин справи, дослідження й надання оцінки доказам у справі суд зробив висновок про те, що надано достатні, належні та допустимі докази про те, що земельна ділянка з кадастровим номером 3221886401:36:060:0906 насправді існує, сформована згідно зі статтею 79-1 ЗК України, встановлена за розробленим і затвердженим у передбаченому законом порядку проєктом землеустрою, що є підставою для її реєстрації та внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру у порядку статті 21 Закону України від 07 липня 2011 року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр». Сам тільки факт того, що у Державному земельному кадастрі немає відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером 3221886401:36:060:0906, вказаних вище обставин спростовувати не може, а тому суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з тим, що ця земельна ділянка існує.
Такі висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду від 04 березня 2026 року в справі № 363/808/20 в аналогічних правовідносинах за позовом Вишгородської окружної прокуратури. 
З огляду на зазначене Верховний Суд вважає, що аргументи касаційної скарги (в межах доводів та вимог, які стали підставою для відкриття касаційного провадження) не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а зводяться до незгоди заявника з ухваленими у справі судовими рішеннями та необхідності переоцінки доказів у справі,що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що суди не врахували висновків Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду в постановах від 22 травня 2018 року в справі № 469/1203/15-ц, від 07 квітня 2020 року в справі № 372/1684/14-ц,від 15 травня 2018 року в справі № 372/2180/15-ц, від 28 листопада 2018 року в справі № 504/2864/13, від 30 травня 2018 року в справі № 469/1393/16-ц, від 11 вересня 2019 року в справі № 487/10132/14-ц, від 07 листопада 2018 року в справах № 488/5027/14-ц, № 488/6211/14-ц, від 14 листопада 2018 року в справі № 183/1617/16, від 29 травня 2019 року в справі № 367/2022/15-ц, від 12 червня 2019 року в справі № 487/10128/14-ц, від 22 вересня 2020 року в справі № 910/3009/18, від 16 лютого 2021 року в справі № 910/2861/18, від 19 жовтня 2022 року в справі № 910/14224/20, від 26 червня 2019 року в справі № 587/430/16-ц, від 04 грудня 2019 року, від 20 березня 2024 року в справі № 731/264/23, від 20 червня 2023 року в справі № 633/408/18, є необґрунтованими, з огляду на таке.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 жовтня 2021 року в справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) зазначила, що в кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід визначати з огляду на те, які правовідносини є спірними, порівнювати права та обов`язки сторін цих правовідносин відповідно до правового чи їх договірного регулювання (пункт 31) з урахуванням обставин кожної конкретної справи (пункт 32).
Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами.
Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд нижчої інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.
Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.
Не можна вважати, що обставини справ, на які посилається заявник у касаційній скарзі, є подібними обставинам справи, що переглядається.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскаржених судових рішеннях, питання вмотивованості висновків судів, Верховний Суд керується тим, що в справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів.
Інші доводи касаційної скарги вказаних висновків не спростовують, вони зводяться до власного тлумачення норм права, власної оцінки доказів та незгоди з рішеннями судів і спростовуються матеріалами справи.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01, пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00, пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04, пункт 58), за якою принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належно зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain), пункт 29).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання заступника керівника Київської обласної прокуратури про повідомлення Київської обласної прокуратури про час і місце розгляду справи та розгляд справи за участі прокурора Офісу Генерального прокурора відмовити.
Касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури залишити без задоволення.
Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	О. М. Ситнік   В. М. Ігнатенко    І. М. Фаловська