Справа № 490/581/26
н\п 2/490/1960/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року    м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Батечка М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 , яка діє від імені і в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визначення частки у праві спільної часткової власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ:

28.01.2026 року  ОСОБА_1 звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 із позовною заявою про визначення частки у праві спільної частково ївласності та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обгрунтування позову зазначено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько її сина ОСОБА_2 – ОСОБА_5 . ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 23.12.1996 належала 1/10 частка у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на домоволодіння АДРЕСА_2 та у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак О.В. була заведена спадкова справа.
ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до Постанови приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак О.В. від 18.06.2025 №31/02-31, крім спадкоємця за законом, тобто позивача - ОСОБА_2 , який прийняв у спадок 1/3 частку спадкового майна, за матеріалами спадкової справи є ще один спадкоємець – його рідна сестра по батькові ОСОБА_4 , яка також прийняла спадщину 2/3 частки спадкового майна відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, так як на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем. На її користь від 1/3 частки спадщини відмовилася її бабуся – мати померлого.
18 червня 2025 року відповідачці ОСОБА_4 була видана нотаріусом Пехлак О.В. постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В ході дослідження наданих нею документів, нотаріусом було встановлено, що на праві спільної часткової власності на ім`я батька позивача ОСОБА_5 та відповідачки ОСОБА_3 , як співвласників, рахуються у домоволодінні частки за адресою: АДРЕСА_3 . У сукупності на теперішній час ці частки становлять цілу частину зазначеного домоволодіння із господарськими будівлями і спорудами. Земельна ділянка під вказаним домоволодінням не приватизована і перебуває у власності територіальної громади. Всі інші співвласники вказаного домоволодіння – ОСОБА_6 (правонаступник ОСОБА_7 ), ОСОБА_8 , виділили свою частку в окрему адресу: АДРЕСА_4 (згідно рішення Виконкому ММР від 15.10.2020 р. №900) та АДРЕСА_5 (згідно рішення Виконкому ММР від 22.11.2011 р. №1238) фактично припинивши спільне володіння з іншими співвласниками по домоволодінню АДРЕСА_2 .
Отже, у зв`язку з виділенням 156/400 частини домоволодіння в окрему адресу (будинок АДРЕСА_6 ), та 7/20 частин домоволодіння в окрему адресу (будинок АДРЕСА_7 фактично залишились 2 особи – померлий батько позивача – ОСОБА_5 зі старою часткою 1/10 та відповідачка – ОСОБА_3 зі старою часткою 4/25. При цьому частки у праві власності кожного з них фактично змінилися (збільшилися). Однак, відповідні документи, що посвідчують змінений розмір частки вказаного домоволодіння, батьком позивача не були оформлені. Внаслідок не надання сестрою позивача відповідних документів, що посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_5 на вказану змінену частину домоволодіння, остання отримала від нотаріуса Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Та ж сама ситуація по спадкуванню частки батька і у позивача.
Відповідно до довідки комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» Миколаївської міської ради від 15.04.2024 №2-2548 після перерахунку часток з урахуванням виділу інших часток в окрему адресу, ідеальні частки співвласників складають у ОСОБА_5 57/100 (приміщення: 4-3, 4-4, 4-5, 4-6 в житловому будинку літ.А-1; нежитлова прибудова літ. а?; бесідка літ.У, сарай літ.Ф, погріб літ.Фпд,; 1/3 замощення І, 1/3 ворота №1, 1/3 водопровідна колонка №3). У відповідача ОСОБА_3 43/100 (приміщення: 3-2, 3-3 в житловому будинку літ.А-1; нежитлова прибудова літ.а?; сарай літ.Г, душ літ.Р; 1/3 замощення І, 1/3 ворота №1, 1/3 водопровідна колонка №3). У зв`язку з тим, що один із співвласників, а саме батько позивача ОСОБА_5 помер, питання про зміну часток вирішується в судовому порядку.
З урахуванням наведеного, позивачка просить суд визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 після перерахунку часток становить 57/100 та визнати за її сином  ОСОБА_2 право власності на 19/100 часток домоволодіння з господарськими будівлями, огорожами та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті його батька  ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
Ухвалою судді від 02 лютого 2026 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, а також витребувано докази копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
26.02.2026 року до суду на виконання вимог ухвали судді від 02.02.2026 року від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак О.В. надійшла копія спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2026 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання учасники справи не з`явилися.
28.05.2026 року представниця позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, рішення просить винести за наявними матеріалами, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідачі, які повідомлялися судом про розгляд справи в судове засідання не з`явилися, відзив на позов не надали.
Суд зазначає, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (Постанова ВС від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц).
За такого, суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.
Відповідно до статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.
Частиною четвертою статті 1268 ЦК України встановлено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
Частинми другою - четвертою статті 1273 ЦК україни встановлено, що фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування. Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування.
Відповідно до статті 31 ЦК України, малолітньою є особа, яка не досягла чотирнадцяти років.
Як вбачається з дослідженого судом свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.04.1923 року  ОСОБА_1 та  ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Як вбачається з дослідженого судом Свідоцтва про смерть серія серія НОМЕР_2 від 25 вересня 2023 року  ОСОБА_5 помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, про що складено відповідний актовий запис №2204.
Таким чином, на момент смерті  ОСОБА_5 , його сину  ОСОБА_2 ще не виповнилося чотирнадцяти років. 
Як вбачається з дослідженої судом копія спадкової справи, спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 прийняли його діти ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 , мати померлого відмовилася від своєї частки у спадковому майні на користь ОСОБА_4 .
18 червня 2025 року відповідачці ОСОБА_4 була видана нотаріусом Пехлак О.В. постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В ході дослідження наданих нею документів, нотаріусом було встановлено, що на праві спільної часткової власності на ім`я батька позивача ОСОБА_5 та відповідачки ОСОБА_3 , як співвласників, рахуються у домоволодінні частки за адресою: АДРЕСА_3 . У сукупності на теперішній час ці частки становлять цілу частину зазначеного домоволодіння із господарськими будівлями і спорудами. Земельна ділянка під вказаним домоволодінням не приватизована і перебуває у власності територіальної громади. Всі інші співвласники вказаного домоволодіння – ОСОБА_6 (правонаступник ОСОБА_7 ), ОСОБА_8 , виділили свою частку в окрему адресу: АДРЕСА_4 (згідно рішення Виконкому ММР від 15.10.2020 р. №900) та АДРЕСА_5 (згідно рішення Виконкому ММР від 22.11.2011 р. №1238) фактично припинивши спільне володіння з іншими співвласниками по домоволодінню АДРЕСА_2 .
Отже, у зв`язку з виділенням 156/400 частини домоволодіння в окрему адресу (будинок АДРЕСА_6 ), та 7/20 частин домоволодіння в окрему адресу (будинок АДРЕСА_7 фактично залишились 2 особи – померлий батько позивача – ОСОБА_5 зі старою часткою 1/10 та відповідачка – ОСОБА_3 зі старою часткою 4/25. При цьому частки у праві власності кожного з них фактично змінилися (збільшилися). 
Відповідно до довідки комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» Миколаївської міської ради від 15.04.2024 №2-2548 після перерахунку часток з урахуванням виділу інших часток в окрему адресу, ідеальні частки співвласників складають у ОСОБА_5 57/100 (приміщення: 4-3, 4-4, 4-5, 4-6 в житловому будинку літ.А-1; нежитлова прибудова літ. а?; бесідка літ.У, сарай літ.Ф, погріб літ.Фпд,; 1/3 замощення І, 1/3 ворота №1, 1/3 водопровідна колонка №3). У відповідача ОСОБА_3 43/100 (приміщення: 3-2, 3-3 в житловому будинку літ.А-1; нежитлова прибудова літ.а?; сарай літ.Г, душ літ.Р; 1/3 замощення І, 1/3 ворота №1, 1/3 водопровідна колонка №3). 
Таким чином, наданими позивачем та дослідженими судом доказами підтверджено факт прийняття спадщини позивачем та неможливість її оформлення через зміну часток співвласників.
З огляду на прийняття спадщини двома спадкоємцями, але відмови матері спадкодавця від своєї 1/3 частки спадщини на користь онуки ОСОБА_4 , право на частку, що належала спадкодавцю  ОСОБА_5 (1/10 частина домоволодіння – 57/100 після перерахунку часток) розподіляється між ними не порівну, тобто 1/3 частка позивачу і 2/3 частки відповідачці ОСОБА_2 .
Враховуючи вищевикладене, Позивач ОСОБА_9 має право успадкувати та оформити нерухоме майно, а саме 1/3 частку від 57/100 часток (19/100 часток) у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , що належало за життя його батьку - ОСОБА_5 , однак через виділ співвласників в окрему адресу, та відмову нотаріуса позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку. 
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тому заявлена вимога про визнання права власності на успадковану частку померлого є обґрунтованою.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправнопозбавленийцього права чи обмежений у йогоздійсненні.
Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК Ураїни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.
За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майнов судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Для подальшого утримання та збереження майна позивачу необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на вказану частку домоволодіння в судовому порядку, не існує, що підтверджується відповідною Постановою нотаріуса.
З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає позов доведеним та таким, що підлягає задоволенню
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорівмають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріхапротиІспанії").
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.. 12, 247, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 до  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) про визначення частки у праві спільної часткової власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити.
Визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , після перерахунку часток, становила 57/100.
Визнати за  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в порядку спадкування за законом після смерті його батька  ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 19/100 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Саламатін О.В.