Справа № 463/4337/26
2/703/2534/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2026 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Овсієнка І.В.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,
установив:
16.06.2026 до Смілянського міськрайонного суду в порядку, що передбачений п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України надійшла позовна заява ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в сумі 36458,65 грн, сплаченого на користь потерпілого відповідно до договору майнового страхування.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 05.12.2022 застраховані майнові інтереси власника автомобіля «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
01.05.2023 о 18-00 год по вул. Стрийській, 47 в м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz ML 350» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , що належить Приватному підприємству «Креатор-Буд». Внаслідок вказаної ДТП забезпеченому транспортному засобу «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_1 спричинені механічні пошкодження, а його власнику завдано матеріальні збитки у розмірі вартості відновлювального ремонту. 
Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 26.05.2023, водія автомобіля «Mercedes-Benz ML 350» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладене адміністративне стягнення. 
Відповідно до страхового акту №27985/1 від 10.05.2023 позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 158738,68 грн. 
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes-Benz ML 350» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 на момент ДТП застрахована в АТ «СК «Інго» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Позивач звернувся до вказаної страхової компанії із заявою на виплату суми сплаченого страхового відшкодування, на що АТ «СК «Інго» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 122280,03 грн. 
Позивач зазначає, що невідшкодованим залишилася частина виплаченого страхового відшкодування у сумі 36458,65 грн, що її на підставі ст. 993, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», слід стягнути із відповідача.
Ухвалою від 19.06.2026 суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, яким встановлений строк для подання письмових заяв по суті справи.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.
13.07.2026 представником відповідача, адвокатом Кривельовим В.В. поданий письмовий відзив, за змістом якого проти задоволення позову заперечує, посилаючись на безпідставність вимоги до ОСОБА_1 про виплату різниці між фактичним розміром шкоди в сумі 158738,68 грн, що заявлений позивачем і страховою виплатою в розмірі 122280,03 грн. 
Відповідні заперечення засновані на тому, що станом на 01.05.2023 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в АТ «СК «Інго» із лімітом відповідальності за шкоду майну 160000,00 грн і такий перевищує розмір завданої майнової шкоди.
На переконання сторони відповідача, тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. За таких обставин позивач мав звернутися із позовом до страховика особи, відповідальної за шкоду, а спірні правовідносини виникли з приводу розміру страхової виплати між страховиками, а пред`явлення позову до ОСОБА_1 є безпідставним.
Позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки рахунок-фактура не містить переліку ремонтно-відновлювальних робіт, а є лише переліком складових частин та їх вартості, що не дозволяє достовірно встановити вартість завданої шкоди та відновлювального ремонту.
Відзив містить клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки у правовідносинах, що пов`язані із суброгацією, такий розпочав перебіг із дня страхового випадку, 01.05.2023 та станом на час звернення до суду 07.05.2026 – сплив.
Відзив містить вимогу про розподіл судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу.
17.07.2026 представником позивача через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив.
За її змістом позивач посилається на те, що при визначенні розміру заподіяної шкоди у відносинах страхування слід виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тoyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_3 встановлена згідно рахунку ТОВ «Сервісний центр «Діамант» №ДМ00048673 від 05.05.2023, такий містить перелік робіт та використаних матеріалів щодо ремонту транспортного засобу, що стосуються саме пошкодженої частини транспортного засобу. 
Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, таким в даному разі є рахунок ТОВ «Сервісний центр «Діамант» №ДМ00048673 від 05.05.2023, на підтвердження його оплати надане платіжне дорученням №00094691 від 11.05.2023.
АТ «СК «Інго» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в розмірі 122280,03 грн.
Оскільки транспортний засіб «Тoyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_3 на момент ДТП перебував в експлуатації понад 7 років, то АТ «СК «Інго» у відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, застосувало коефіцієнт фізичного зносу складових КТЗ, у зв`язку з чим розмір страхового відшкодування становив 122280,03 грн.
За таких умов з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, що узгоджується із нормами ст. 1194 ЦК України та ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Заперечував проти застосування в спірних правовідносинах позовної давності, мотивуючи тим, що у зв`язку із запровадженням карантину, позовна давність була продовжена до 30.06.2023. Надалі, в умовах дії воєнного стану, строк звернення до суду було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився до 04.09.2025, коли набув чинності Закон України від 14.05.2025 №4434-IX.
21.07.2026 представник відповідача, використовуючи систему «Електронний суд», подав письмові заперечення, згідно з якими позивач, обґрунтовуючи недостатність суми страхової виплати, отриманої від страховика відповідача (АТ «СК «Інго») висловлює лише припущення, щодо порядку здійсненого розрахунку вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Тoyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а жодних доказів щодо правомірності визначення розміру страхового відшкодування на суму 122280,03 грн та застосування коефіцієнта фізичного зносу складових транспортного засобу, матеріали справи не містять. Тому позивач, як страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, має право реалізувати право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом саме до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тобто до АТ «СК «Інго».
В задоволенні позову до ОСОБА_1 просить відмовити.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного.
05.12.2022 між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та Приватним підприємством «Креатор-Буд» шляхом акцепту (Індивідуальна частина) оферти (Публічної частини) договору уповноваженою особою названого підприємства, укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.11287516, за яким позивач, як страховик, взяв на себе зобов`язання компенсувати пошкодження або знищення автомобіля «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Умовами розділу 7 вказаного договору передбачено 0,00% франшизи у разі відшкодування збитків на випадок ДТП, відшкодування здійснюється без врахування зносу (крім випадку повної загибелі застрахованого транспортного засобу).
01.05.2023 о 18-00 год по вул. Стрийській, 47 в м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz ML 350» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень та завдано матеріальних збитків.
Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 26.05.2023 в справі №464/3101/23 провадження 3/464/1374/23 водія автомобіля «Mercedes-Benz ML 350» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова суду набрала законної сили 06.06.2023.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Оскільки вказана вище постанова суду має по цій справі преюдиційне значення, вказані обставини стосовно винуватості ОСОБА_1 у вказаному ДТП, відповідно до зазначених вище норм, не підлягають повторному доведенню.
Пошкоджений у вказаній дорожньо-транспортній пригоді транспортний засіб «Toyota Camry» 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ПП «Креатор-Буд», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .
04.05.2023 водій ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , звернувся до позивача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про страховий випадок.
Відповідно до наданих протоколу технічного огляду колісного транспортного засобу від 02.05.2023 та рахунку-фактури ТОВ «Сервісний центр «Діамант» від 05.05.2023 №ДМ00048673, вартість робіт та матеріалів для ремонту пошкодженого автомобіля «Toyota Camry», становить 158738,68 грн разом із ПДВ.
Позивачем на підставі названих документів, сформований страховий акт №27985/1 від 10.05.2023, яким визначено належне до виплати страхове відшкодування у сумі 158738,68 грн. При визначенні суми відшкодування коефіцієнт фізичного зносу визначений на рівні 0.
Відповідно до платіжної інструкції №00094691 від 11.05.2021, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь ТОВ «Сервісний центр «Діамант» страхове відшкодування за роботи по ремонту автомобіля реєстраційний номер НОМЕР_1 за рахунком №ДМ00048673 від 05.05.2023 в сумі 158738,68 грн включаючи ПДВ. 
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mercedes-Benz ML 350» реєстраційний номер НОМЕР_2 застрахована у АТ «СК «Інго» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР №213273908, що станом на 01.05.2023 був чинним, що підтверджується роздруківкою та сторонами не заперечувалося.
Звертаючись із позовом, позивач визнає отримання від АТ «СК Інго» 122280,03 грн в справі №27985, договір АМ.11287516, що за обставинами справи є сумою відшкодування, що сплачена страховиком особи, відповідальної за заподіяну майнову шкоду.
Як вбачається з матеріалів справи, у порядку прямого врегулювання збитків, між страховими компаніями була врегульована сума в розмірі 122280,03 грн страхового відшкодування, а сума збитків, які не відшкодовані, становить 36458,65 грн.
За положеннями абзацу 6 пункту 6 розділу VI Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 №3720-IX, дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону, у зв`язку із чим в даному випадку підлягають застосуванню норми Закону України від 01.07.2004 №1961-VI «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-VI).
Відповідно до ст. 6 Закону №1961-VI страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом статті 979 ЦК України і статті 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором.
Відповідно до п. 3 ст. 30 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку.
Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди (постанова ВС від 30.01.2019 у справі №755/9320/15-ц).
Судом встановлено, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило страхове відшкодування у розмірі 158738,68 грн, що відповідає визначеній станцією технічного обслуговування, якою виконані ремонтні роботи, вартості відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_1 після його пошкодження в ДТП 01.05.2023.
Отже, страховик належним чином виконав свої зобов`язання, виплативши суму страхового відшкодування у порядку та у спосіб, що визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Так, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно зі статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Отже власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, у загальному порядку.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 17.10.2019 у справі №489/1356/16-ц та від 04.03.2020 у справі №331/6395/18.
Відповідно до ст. 29 Закону №1961-IV від 01.07.2004 у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до вказаних норм, АТ «СК «Інго» на підставі розпорядження №6262733 на користь позивача здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 122280,03 грн.
За ст. 36 Закону №1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
За обставинами даної справи, відповідне узгодження не проводилося, що вбачається із документів, наданих на виконання ухвали суду від 06.08.2026 в частині витребування доказів.
При цьому із розрахунку суми матеріального збитку, що виконаний уповноваженою особою АТ «СК «Інго» вбачається застосування коефіцієнта фізичного зносу на рівні 0,34.
З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, відтак на час ДТП перебував у експлуатації понад 7 років.
За п. 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі, коли строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ.
При цьому значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.
Відтак аргументи позивача про застосування страховиком особи, відповідальної за завдану шкоду, коефіцієнта фізичного зносу при визначенні суми страхового відшкодування знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
Суд не погоджується із доводами відповідача з приводу недостовірності рахунку-фактури від 05.05.2023, оскільки із врахуванням встановлених договором №АМ.11287516 умов страхування, існують достатні підстави вбачати застосування при розрахунку вартості ремонту наведених деталей та витратних матеріалів, як нових, а вказаний рахунок, при оцінці сукупно із протоколом технічного огляду КТЗ від 02.05.2023 цілком дозволяють встановити перелік виконаних ремонтних робіт.
Щодо клопотання про застосування позовної давності суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Згідно зі статтею 257 ЦК України до спірних правовідносин підлягає застосуванню загальна позовна давність тривалістю три роки.
Згідно з пунктом 5 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби СОVID-19" від 30.03.2020 №540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, розділ "Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2" в Україні встановлено карантин з 12.03.2020, який припинив свою дію лише 01.07.2023.
Відповідно до п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (в редакції Закону №2120-IX від 15.03.2022, що набрав законної сили 17.03.2022) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Відповідно до п. 19 того ж розділу (в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023, що набрав законної сили 30.01.2024) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
За вказаних обставин строк позовної давності був продовжений на період карантину, відповідно до норм Закону №540-IX від 30.03.2020, до 30.06.2023, надалі згідно із Законом №2120-IX від 15.03.2022, продовжений на період воєнного стану, а з 30.01.2024 – зупинений. Відновлення перебігу позовної давності відбулося із виключенням п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України Законом №4434-IX від 14.05.2025, що набрав законної сили 04.09.2025.
За вказаних обставин позивачем строк позовної давності не пропущений.
Отже позов належить задовольнити.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
При зверненні з позовом до суду позивачем, відповідно до платіжної інструкції від 10.03.2026 №159567 сплачений судовий збір в сумі 3228,00 грн, що у зв`язку із задоволенням позову покладається на відповідача.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 137 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат сторони відповідача на професійну правничу допомогу – відсутні.
Керуючись ст. 2-5, 12-13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 36458,65 грн та 3328,00 грн судового збору, всього 39786 (тридцять дев`ять тисяч сімсот вісімдесят шість) грн 65 коп.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, код ЄДРПОУ 20782312.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складене 11.09.2026. 

Суддя        І.В. Овсієнко