ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/1926/23 (904/3629/25) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Пєскова В.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал Боріваж"

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду 
від 27.04.2026 
у складі колегії суддів: Кучеренко О.І. (головуючий), Стефанів Т.В., Кошля А.О.,

у справі за позовом
Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"
до
відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж"
відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал "Боріваж"
третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кам`янське-Естейт"
третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дворічанське-Агро"
третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Foundation investment s.r.o 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 - розпорядник майна ТОВ "Боріваж" арбітражний керуючий Шевченко В.Є.
про визнання недійсним договору доручення та застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення грошових коштів

в межах справи № 904/1926/23 за заявою
Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`янське-Естейт"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж"
про визнання банкрутом,-
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст руху справи
1. У провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № 904/1926/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж" (далі - ТОВ "Боріваж", боржник, відповідач 1).
2. У липні 2025 року через систему "Електронний суд" від Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк", позивач, банк) до господарського суду надійшла позовна заява до ТОВ "Боріваж" та відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал "Боріваж" (далі - ТОВ "Термінал "Боріваж", скаржник, відповідача 2) про визнання недійсним договору доручення та застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення грошових коштів, відповідно до якої позивач просив суд:
- прийняти позовну заяву АТ КБ "ПриватБанк" до розгляду в межах справи №904/1926/23 про банкрутство ТОВ "Боріваж" та відкрити провадження у справі;
- залучити до участі у справі третю особу без самостійний вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 - розпорядника майна ТОВ "Боріваж" арбітражного керуючого Шевченка В. Є., на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах", Товариства з обмеженою відповідальністю "Дворічанське-Агро", Foundation investment s.r.o;
- визнати недійсним Договір доручення № Д/Т -20/52 від 16.09.2020, укладений між ТОВ "Боріваж" та ТОВ "Термінал "Боріваж" (далі - Договір доручення);
- застосувати наслідки недійсності Договору доручення №Д/Т-20/52 від 16.09.2020 шляхом стягнення із ТОВ "Термінал "Боріваж" на користь ТОВ "Боріваж" грошову суму у розмірі 15 162 442,08 грн;
- судові витрати покласти на відповідачів.
3. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2025 у справі № 904/1926/23 (904/3629/25) позовні вимоги задоволено повністю;
визнано недійсним Договір доручення №Д/Т-20/52 від 16.09.2020, який укладений між ТОВ "Боріваж" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Термінал "Боріваж";
застосовано наслідки недійсності Договору доручення №Д/Т-20/52 від 16.09.2020, шляхом стягнення із ТОВ "Термінал "Боріваж" на користь ТОВ "Боріваж" грошову суму у розмірі 15 162 442, 08 грн;
стягнуто з ТОВ "Боріваж" на користь АТ КБ "ПриватБанк" судовий збір у розмірі 115 232, 36 грн;
стягнуто з ТОВ "Термінал "Боріваж" на користь АТ КБ "ПриватБанк" судовий збір в розмірі 115 232, 36 грн.
4. 31.12.2025 до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось ТОВ "Термінал "Боріваж", у якій просило скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2025 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
5. 03.02.2026 до суду через підсистему "Електронний суд" від АТ КБ "Приватбанк" надійшла заява про забезпечення позову, у якій заявник просив:
- задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову АТ КБ "ПриватБанк" про визнання правочину боржника недійсними та застосування наслідків недійсності правочину, шляхом стягнення коштів та накласти арешт на грошові кошти, які належать ТОВ "Термінал "Боріваж", що знаходяться на всіх відкритих рахунках та на тих, які будуть відкриті після винесення ухвали, у всіх банківських та інших кредитно-фінансових установах, у межах суми 15 162 442, 08 грн;
- визначити, що стягувачем за ухвалою про вжиття заходів щодо забезпечення позову є АТ КБ "ПриватБанк". Визначити, що боржником за ухвалою про вжиття заходів щодо забезпечення позову є ТОВ "Термінал "Боріваж";
6. Обґрунтовуючи заяву, АТ КБ "ПриватБанк" зазначило, що у цій справі існує спір щодо необхідності сплати відповідачем 2 значної суми відповідачу 1 у розмірі 15 162 442, 08 грн, а наявність пов`язаності ТОВ "Боріваж" та ТОВ "Термінал "Боріваж", та того, що оскаржуваний правочин було укладено саме з метою виведення коштів боржника на підконтрольну особу, з метою унеможливлення погашення вимог кредиторів, дозволяє зробити висновок про доведеність обставин, які є достатніми та необхідними для стверджувального висновку щодо наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість вжиття заходів до забезпечення позову. У проваджені Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/11034/24 (910/14853/25) за позовом розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Дробота Д.М. до ТОВ "Агротермінал Логістік", ТОВ "Термінал "Боріваж" про визнання недійсним договору оренди нерухомого та рухомого майна №112 від 01.08.2024, який укладено між ТОВ "Агротермінал Логістік" та ТОВ "Термінал "Боріваж". У випадку задоволення даного позову ТОВ "Термінал "Боріваж" втратить основний актив за рахунок якого здійснює свою діяльність, тому існує реальна небезпека невиконання рішення у справі №904/1926/23 (904/3629/25).
7. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.02.2026 відмовлено у задоволенні заяви АТ КБ "Приватбанк" від 03.02.2026 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №904/1926/23 (904/3629/25).
8. Постановою Верховного Суду від 15.04.2026 касаційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" задоволено частково; 
ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 06.02.2026 у справі №904/1926/23 (904/3629/25) скасовано;
справу №904/1926/23 (904/3629/25) у межах розгляду заяви АТ КБ "Приватбанк" про забезпечення позову передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.
9. Постанова Верховного Суду обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції: 
- не перевірив обставин того, чи спростував відповідними доказами відповідач 2 доводи заяви позивача та підстави для накладення арешту на грошові кошти на рахунках в банківських установах в межах оспорюваної суми;
- не надав належної правової оцінки доводам заявника (у межах аналізу аргументів заяви про забезпечення позову) про наявність пов`язаності ТОВ "Боріваж" та ТОВ "Термінал "Боріваж" та того, що оскаржуваний правочин було укладено саме з метою виведення коштів боржника на підконтрольну особу, з метою унеможливлення погашення вимог кредиторів;
- не врахував підстави та мотиви звернення позивачем із позовом, а саме - захист інтересів кредиторів у справі про банкрутство внаслідок визнання оспорюваного Договору доручення недійсним як фраудаторного та застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення із ТОВ "Термінал "Боріваж" на користь боржника (ТОВ "Боріваж") грошових коштів у загальному розмірі 15 162 442,08 грн.
Короткий зміст ухвали апеляційного суду 
10. Ухвалою від 27.04.2026 Центральний апеляційний господарський суд задовольнив Заяву АТ КБ "ПриватБанк" про забезпечення позову;
наклав арешт на грошові кошти, які належать ТОВ "Термінал "Боріваж", що знаходяться на всіх відкритих рахунках та на тих, які будуть відкриті після винесення ухвали, у всіх банківських та інших кредитно-фінансових установах, у межах суми 15 162 442,08 грн.
11. Апеляційний господарський суд обґрунтував рішення тим, що:
- предметом позову у цій справі є вимоги немайнового та майнового характеру: визнання недійсним Договору доручення, який укладений між ТОВ "Боріваж" та ТОВ "Термінал "Боріваж"; стягнення з ТОВ "Термінал "Боріваж" на користь ТОВ "Боріваж" грошових коштів, які сплачені ТОВ "Боріваж" на виконання недійсного договору, у розмірі 15 162 442, 08 грн. Рішенням суду першої інстанції ці вимоги задоволено, але відповідач 2 оскаржив рішення в апеляційному порядку, що свідчить про безумовну наявність спору між сторонами.
- у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/11034/24 (910/14853/25) за позовом розпорядника майна боржника арбітражного керуючого до ТОВ "Агротермінал Логістік", ТОВ "Термінал "Боріваж", в якому просив суд визнати недійсним договір оренди нерухомого та рухомого майна №112 від 01.08.2024, який укладено між ТОВ "Агротермінал Логістік" та ТОВ "Термінал "Боріваж";
- у разі задоволення цього позову ТОВ "Термінал "Боріваж" втратить основний актив, за рахунок якого здійснює свою діяльність, а саме морський перевантажувально-складський комплекс зернових вантажів з причалом, внаслідок чого для ТОВ "Термінал Боріваж" настануть суттєві негативні фінансові наслідки, що вказує на існування реальної небезпеки невиконання рішення у справі № 904/1926/23 (904/3629/25);
- заявлений позивачем захід забезпечення позову накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Термінал "Боріваж" у межах суми 15 162 442, 08 грн є адекватним та відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається, оскільки він безпосередньо пов`язаний з предметом позовної вимоги (стягнення саме цієї суми коштів). Такий захід забезпечує фактичне виконання судового рішення і не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки останній не довів протилежного та не підтвердив це належними доказами.
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
12. ТОВ "Термінал Боріваж" 14.05.2026 засобами електронного зв`язку звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2026.
13. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 904/1926/23 (904/3629/25) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Огороднік К.М., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14.05.2026.
14. Ухвалою Верховного Суду від 02.06.2026 відкрите касаційне провадження у справі № 904/1926/23(904/3629/25) за касаційною скаргою ТОВ "Термінал "Боріваж" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2026;
ухвалено здійснити перегляд ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2026 у справі № 904/1926/23 (904/3629/25) в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи;
надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 23.06.2026;
витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області та Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/1926/23 (904/3629/25).
15. 12.06.2026 матеріали справи у кількості 3 т. надійшла від Центрального апеляційного господарського суду із супровідним листом від 09.06.2026 № 904/1926/23(904/3629/25)/2592/26.
16. У зв`язку із перебуванням судді Огородніка К.М. у відпустці Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 904/1926/23 (904/3629/25) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01.07.2026.
17. Від представника АТ КБ "ПриватБанк" Харицької А.М. надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому представниця банку просила в задоволені касаційної скарги ТОВ "Термінал "Боріваж" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суд від 27.04.2026 у справі №904/1926/23 (904/3629/25) відмовити в повному обсязі; ухвалу Центрального апеляційного господарського суд від 27.04.2026 у справі №904/1926/23 (904/3629/25) залишити без змін.
18. Відзив обґрунтовано тим, що ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2026 у справі № 904/1926/23 (904/3629/25) постановлена законним та повноважним складом суду з дотриманням вимог ГПК України, а доводи скаржника щодо порушення принципу незмінності складу суду ґрунтуються на неправильному тлумаченні положень статті 36 ГПК України та не враховують наслідків скасування попередньої ухвали суду апеляційної інстанції Верховним Судом;
суд апеляційної інстанції належним чином виконав вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 15.04.2026, перевірив доводи заявника про забезпечення позову, дослідив питання пов`язаності ТОВ "Боріваж" та ТОВ "Термінал "Боріваж", ризики утруднення виконання судового рішення та надав належну оцінку доказам і запереченням сторін;
обраний захід забезпечення позову у вигляді арешту грошових коштів у межах суми позовних вимог є співмірним, адекватним та безпосередньо пов`язаним із предметом спору, оскільки спрямований виключно на забезпечення реального виконання судового рішення у разі залишення в силі рішення суду першої інстанції про стягнення 15 162 442,08 грн;
арешт коштів у межах ціни позову має виключно тимчасовий забезпечувальний характер; ТОВ "Термінал "Боріваж" не надало належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність ризику утруднення виконання судового рішення або свідчили про неспівмірність застосованого заходу забезпечення позову, а наведені у касаційній скарзі твердження мають загальний та декларативний характер;
наявні у справі обставини, зокрема встановлена судом першої інстанції фраудаторність оспорюваного правочину, пов`язаність сторін договору, значний розмір заявлених до стягнення коштів, а також існування інших судових спорів щодо активів ТОВ "Термінал "Боріваж", свідчать про наявність реальних ризиків невиконання або утруднення виконання судового рішення у разі невжиття заходів забезпечення позову;
висновки суду апеляційної інстанції повністю узгоджуються з усталеною практикою Верховного Суду щодо застосування заходів забезпечення позову у спорах про стягнення грошових коштів та щодо розподілу тягаря доказування співмірності таких заходів.
19. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 27.04.2026 № 342/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 28.04.2026 №4857-IX), з огляду на обставини, зазначені в пунктах 15, 16 цієї Постанови, Верховний Суд розглядає справу № 904/1926/23 (904/3629/25) у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи скаржника
(ТОВ "Термінал "Боріваж")
20. Скаржник аргументував, що арешт коштів у значному розмірі призведе до неможливості належного та своєчасного виконання ТОВ "Термінал "Боріваж" поточних зобов`язань, а, відтак, до реальних майнових втрат підприємства. При цьому, представник ТОВ "Термінал "Боріваж" звертає увагу, що розгляд заяви про забезпечення позову після направлення справи на новий розгляд здійснювався без виклику сторін та у стислі строки, що унеможливило подання відповідних доказів на стадії апеляційного перегляду.
21. Також скаржник зазначив, що оскільки виконання в майбутньому судового рішення у справі у разі задоволення позовних вимог (якщо апеляційна скарга не буде задоволена, а рішення суду першої інстанції скасовано) безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів або майно еквівалентної вартості, ТОВ "Термінал "Боріваж" вбачає за необхідне надати суду докази, що підтверджують наявність достатніх грошових коштів для виконання можливого судового рішення. Водночас, апеляційний суд не врахував подані відповідачем докази про майновий стан, тому твердження заявника про ризик невиконання рішення суду (у разі залишення судом апеляційної інстанції його в силі) є необґрунтованим та не підтверджено жодними доказами та є виключно припущенням заявника. При цьому, фактичні обставини справи свідчать про відсутність будь-яких об`єктивних підстав вважати, що ТОВ "Термінал "Боріваж" не виконає судового рішення.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
22. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
23. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
24. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятними касаційну скаргу щодо доводів скаржника, зазначених в пунктах 20 - 21 описової частини цієї постанови.
Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги
25. Предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
26. Надаючи оцінку доводам скаржника та відповідності рішень місцевого та апеляційного господарського суду положенням процесуального та матеріального права, колегія суддів враховує таке.
27. Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
28. Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
29. Відповідно до пункту 1 частини першої та частин другої, четвертої, чотирнадцятої статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.
30. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача. Водночас забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
31. При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи відсутності у подальшому можливості поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
32. Питання задоволення заяви про забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття відповідних заходів забезпечення позову.
33. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
34. Обґрунтованість заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
35. Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.
36. У постанові Верховного Суду від 09.09.2022 у справі № 904/7630/21 висловлено позицію про те, що під час вирішення питання щодо вжиття заходів із забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.
37. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
38. Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 912/1616/18, від 26.09.2019 у справі № 917/751/19, від 15.01.2020 у справі № 915/1912/19 та від 11.02.2021 у справі № 915/1185/20.
39. Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).
40. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
41. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані на обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20).
42. При цьому, законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, тому, з урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
43. Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суди перевіряють, а заявник відповідно повинен навести суду достатні підстави для застосування того чи іншого виду забезпечення позову, надати відповідні докази на їх підтвердження та відповідність основним критеріям.
Щодо розгляду касаційної скарги по суті
44. За змістом оскаржуваної ухвали апеляційного суду вбачається, що суд апеляційної інстанції, задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходив з того, що заявлений позивачем захід забезпечення позову накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Термінал "Боріваж" у межах суми 15 162 442, 08 грн є адекватним та відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається, оскільки він безпосередньо пов`язаний з предметом позовної вимоги (стягнення відповідної суми коштів). Водночас, такий захід забезпечує фактичне виконання судового рішення і не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки останній не довів протилежного та не підтвердив це належними доказами.
45. З огляду на встановлені обставини наявності іншого судового розгляду, а також з огляду на відповідність застосованого арешту на грошові кошти відповідача розміру фактичної суми до стягнення у спорі, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що у подальшому виконання судового рішення у цій справі може бути утруднене або неможливе.
46. Колегія суддів критично оцінює доводи скаржника щодо відсутності у скаржника часу надати відповідні докази та щодо відсутності оцінки таких доказів судом апеляційної інстанції, оскільки в цьому випадку заява була подана 03.02.2026, а її розгляд здійснювався повторно, після направлення 15.04.2026 справи Верховним Судом на новий розгляд. Тобто з моменту подання до моменту розгляду відповідної заяви апеляційним судом скаржник мав понад два місяці часу на подання відповідних доказів.
47. Водночас, Верховний Суд звертає увагу, що частинами четвертою, п`ятою, статті 145 ГПК України передбачено можливість подання та розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення, в межах яких скаржник не позбавлений права надати відповідні докази у порядку, визначеному положеннями статей 74, 76 - 77 ГПК України, з метою скасування відповідних заходів забезпечення.
48. Крім того, частинами першою, другою статті 146 ГПК України унормовано, що у випадку залишення позову без розгляду або закриття провадження з інших, ніж зазначені у частині першій статті 142 цього Кодексу підстав, або у випадку ухвалення рішення суду щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися. Також у разі подання відповідного позову про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням, зазначеним у частині першій цієї статті, відшкодування збитків, заподіяних вжиттям заходів забезпечення позову, здійснюється в першу чергу за рахунок коштів зустрічного забезпечення.
49. Отже, у випадку наявності підстав, передбачених статтею 146 ГПК України, відповідач не буде позбавлений можливості захистити порушення його прав та законних інтересів внаслідок заподіяння збитків поданням відповідної заявою про забезпечення.
50. З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ТОВ "Термінал "Боріваж" та про наявність підстав для залишення оскаржуваної ухвали апеляційного суду без змін.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
51. Пунктом 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.
52. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).
53. З огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали апеляційного господарського суду від 27.04.2026 - без змін.
Щодо судових витрат
54. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись статтями 301, 308, 309, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал "Боріваж" без задоволення.
2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2026 у справі № 904/1926/23 (904/3629/25) залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

В.Г. Пєсков