ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року
м. Київ
справа № 583/4/19
провадження № 51-871 км 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 (у режимі 
відеоконференції),
захисника ОСОБА_6 (у режимі
відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (у режимі
відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (у режимі
відеоконференції),
прокурора ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року щодо 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 
ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. За вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 травня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
2. Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави за стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_10 кошти у розмірі 2 412,66 грн.
3. Вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат.
4. Ухвалою Сумського апеляційного суду від 17 січня 2024 року зазначений вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 був залишений без змін, однак ця ухвала апеляційного суду була скасована поставною Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 липня 2024 року.
5. Полтавський апеляційний суд ухвалою від 24 грудня 2025 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишив без змін.
6. Суд визнав ОСОБА_5 винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за обставин, детально викладених у вироку.
7. Як установив суд, ОСОБА_5 21 листопада 2017 року приблизно о 06 годині, керуючи за довіреністю автомобілем марки «DAEWOO» моделі «Lanos D4MM550» ЗНГ, 2002 року випуску, реєстраційний номер   НОМЕР_1 , сірого кольору, рухався з увімкненим ближнім світлом фар по правій смузі проїжджої частини по неосвітлювальній ділянці вул. Заозерної в напрямку вул. Київської в межах міста Охтирки Сумської області зі швидкістю 60 км/год. У цей час, у попутному для ОСОБА_5 напрямку по правому краю проїжджої частини рухалися пішоходи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
8. ОСОБА_5 , всупереч вимогам пунктів 12.2; 12.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), перевищуючи допустиму швидкість руху транспортного засобу за умов фактичної видимості дороги в напрямку руху, не стежачи за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, підчас виникнення перешкоди для руху у вигляді пішоходів, яких він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості руху автомобіля аж до його зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, у результаті чого допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , учинивши дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП).
9. У результаті ДТП потерпілий  ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження різних ступенів тяжкості та того ж дня був госпіталізований до КЗ «Охтирська ЦРЛ», а пізніше, 29 листопада 2017 року був переведений для подальшого лікування до КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (м. Харків), де ІНФОРМАЦІЯ_2 від ускладнень унаслідок отриманих тілесних ушкоджень помер.
10. Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 12.3 ПДР з технічної точки зору перебуває в прямому причинному зв`язку з ДТП та її наслідками у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, у результаті яких настала його смерть.
Вимоги та узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги
11. У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 просять скасувати ухвалу апеляційного суду щодо  ОСОБА_5 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
12. Водночас засуджений, обґрунтовуючи своє прохання зазначає, що адвокат ОСОБА_8 , який представляв його інтереси, навмисно створив умови, щоб його інші захисники - адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не могли приймати участь в апеляційному розгляді справи та в суді стверджував про відмову від інших захисників. Стверджує, що цей захисник діяв в інтересах прокуратури, оскільки ввів його в оману. Наголошує, що апеляційним судом було порушено його право на захист та безпідставно не проведено дослідження всіх обставин апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 . Зазначає, що його захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не знали про відмову від їхніх послуг.
13. Захисник у касаційній скарзі, посилається на те, що апеляційним судом було порушено право на захист обвинуваченого; засади верховенства права, законності, презумпції невинуватості, забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів, та положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; допущено неповноту судового розгляду; порушено вимоги ч. 3 ст. 404 КПК, оскільки було прийнято зміни до апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 від особи, яка не подавала апеляційну скаргу та не було перевірено всіх доводів, вказані в апеляційній скарзі та доповненнях адвоката ОСОБА_6 . 
14. На обґрунтування своїх доводів захисник, стверджує, що ні він, ні захисник ОСОБА_7 не були підключені до відеоконференції під час судового засідання 24 грудня 2025 року. Зазначає, що 26 грудня 2025 року, йому від ОСОБА_5 стало відомо про те, що адвокат ОСОБА_8 не узгоджував з його підзахисним питання щодо відмови останнього від апеляційної скарги та доповнень до неї, поданих захисником ОСОБА_6 . 
15. Також апеляційним судом проігноровано той факт, що зміни до апеляційної скарги подані особою (адвокатом ОСОБА_8 ), який не звертався з апеляційною скаргою та, на думку захисника, не мав підстав для подання змін до неї, зазначені зміни не підписані ОСОБА_5 та суперечать зайнятій позиції з самого початку, не узгоджувалися із захисником ОСОБА_6 , як ініціатором апеляційної скарги.
16. Посилається, що апеляційний суд прийняв відмову обвинуваченого від послуг захисників ОСОБА_6 та  ОСОБА_7 за відсутності захисників в судовому засіданні та без конфіденційної розмови між обвинуваченим та захисниками. 
17. Водночас в ухвалі апеляційного суду безпідставно зазначено про визнання ОСОБА_5 своєї вини, оскільки апеляційний розгляд здійснено за відсутності захисників  ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а у обвинуваченого відсутня юридична освіта та знання права і він не розумів наслідків зміни апеляційної скарги.
18. Також захисник зазначає, що за наявності нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_11 , протокол слідчого експерименту від 13 вересня 2018 року за участю ОСОБА_11 та висновок автотехнічної експертизи № 19/119/9-1/312е є недопустимими доказами.
19. На адресу Верховного Суду прокурор ОСОБА_12 надіслав заперечення з доповненнями до них на касаційну скаргу, в яких просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.
Позиції учасників судового провадження
20. Засуджений та його захисники підтримали подані касаційні скарги. Прокурор підтримав касаційні скарги сторони захисту частково, зокрема у частині не розгляду апеляційним судом доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 . 
Мотиви Суду
21. Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
22. Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
23. Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
24. Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
25. Суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції.
26. Згідно зі статтями 2, 7, 370, 404, 419 КПК при перегляді оспорюваного вироку апеляційний суд, дотримуючись засад кримінального провадження, зобов`язаний перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі, з`ясувати, чи повно, всебічно та об`єктивно здійснено судове провадження, чи було у передбаченому вказаним Кодексом порядку здобуто докази обвинувачення, чи оцінено їх місцевим судом із додержанням правил ст. 94 КПК України і відповідно до тих доказів, чи правильно було застосовано закон України про кримінальну відповідальність. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
27. У цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону не дотримався.
28. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком місцевого суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК та призначено покарання за цим законом.
29. Не погодившись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 , який представляв інтереси обвинуваченого ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу. У подальшому, захисником ОСОБА_6 неодноразово подавалися доповнення та уточнення до апеляційної скарги, в яких поміж іншого захисник просив скасувати вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Під час апеляційного розгляду захисник просив відновити судове слідство, зокрема: допитати свідка ОСОБА_11 , провести слідчий експеримент з обвинуваченим ОСОБА_5 , за результатами якого призначити судову автотехнічну експертизу, допитати експертів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , відтворити в судовому засіданні апеляційного суду показання свідка ОСОБА_15 , допитати понятих, які були присутні під час огляду місця події 21 листопада 2017 року та під час проведення слідчого експерименту, допитати слідчого ОСОБА_16 , дослідити всі письмові докази. 
30. Також за матеріалами кримінального провадження, 04 березня 2025 року між ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_7 було укладено договір про надання правової правничої допомоги (т. 3 а.п. 236-242). 
31. Крім того, в матеріалах кримінального провадження містяться договір від 15 вересня 2025 року про надання правової допомоги, укладений між  ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_8 (т. 4 а.п. 34), заява ОСОБА_5 від 15 вересня 2025 року про заміну захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на захисника ОСОБА_8 (т. 4 а.п. 95). 
32. Надалі, захисник ОСОБА_8 02 жовтня 2025 року, через систему «електронний суд» подав до апеляційного суду зміни до апеляційної скарги на вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 , у яких зазначив, що стороною захисту підтримано апеляційну скаргу та доповнення до неї адвоката ОСОБА_6 у частині скасування вироку місцевого суду щодо ОСОБА_5 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції із наведених у скарзі підстав неповноти судового розгляду. Також захисник вказав, що новий судовий розгляд необхідно призначити з огляду на потребу допитати свідків та експертів у кримінальному провадженні та проведення інших процесуальних дій. Разом із тим у прохальній частині, із наведенням відповідних мотивів в описовій частині змін до апеляційної скарги, захисник клопотав про зміну вироку місцевого суду щодо ОСОБА_5 та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу (т. 4 а.п. 55-60).
33. Із запису судового засідання від 02 жовтня 2025 року вбачається, що на питання судді захисник ОСОБА_8 відповів, що сторона захисту не оскаржує фактичні обставини провадження.
34. Разом із тим, із запису судового засідання від 24 грудня 2025 року вбачається, що  ОСОБА_5 , на питання судді щодо його позиції у цьому кримінальному провадженні, двічі просив скасувати вирок місцевого суду щодо нього та призначити новий розгляд у суді першої інстанції і лише на чергове питання судді відповів, що просить звільнити його від відбування покарання з призначенням іспитового строку. Захисники  ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не були присутні в цьому судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
35. Апеляційний суд, розглянувши доводи зміненої апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 лише в частині звільнення  ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із призначенням йому іспитового строку, та заливши без уваги змінену скаргу в частині, у якій було підтримано апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 з доповненнями, за нечіткої позиції обвинуваченого під час апеляційного розгляду з цього питання, взагалі не розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. 
36. Така позиція відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2021 року та 24 квітня 2024 року у справах №№ 481/1754/18, 304/1035/20 відповідно. 
37. З огляду на це Суд вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК та підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
38. Оскільки оскаржена ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню через допущення істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, то Суд не перевіряє інших доводів касаційних скарг сторони захисту.
39. Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно врахувати викладене, інші доводи касаційних скарг сторони захисту та постановити законне та обґрунтоване рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
40. Згідно з приписами ч. 3 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції розглядає питання про обрання запобіжного заходу під час скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої чи апеляційної інстанції.
41. Ураховуючи те, що вирок апеляційного суду скасовується із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК, зокрема переховуванню ОСОБА_5  від суду, не вирішуючи наперед питання про його винуватість чи невинуватість, колегія суддів, виходячи із конкретних обставин кримінального провадження, тяжкості обвинувачення, вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ухвалив:
Касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Обрати  ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 12 вересня 2026 року включно.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2  ОСОБА_3