Справа № 758/3810/26 
Категорія 68 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Войтенко Т. В.,
за участю секретаря судового засідання - Скитецька І. В., 
позивача - ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідача - ОСОБА_3 ,
представника відповідача - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2026 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 липня 2011 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №154. Однак спільне життя у них з відповідачем не склалося, відносини між ними погіршилися, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. 
У сторін є спільні діти: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 01 серпня 2012 року, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві, про що складено актовий запис №1310, та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 11 травня 2017 року, яке видане Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у місті Києві, про що складено актовий запис №603. 
Посилаючись на те, що сторони припинили шлюбні відносини та не бажають зберегти шлюб, оскільки це суперечить їхнім інтересам, а тому примирення та подальше їхнє спільне життя неможливе, позивач просила шлюб розірвати.
В квітні 2026р. представник позивачки подав Заяву про зміну підстав позову. Зазначив, що збереження сім`ї неможливе, адже позивачка втратила довіру до свого чоловіка. Вказував на наявність в провадженні Подільського районного суду міста Києва цивільної справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про встановлення батьківства та стягнення аліментів на дитину, яка народжена від фактичних шлюбних стосунків. У позовній заяві стверджував про неможливість примирення між подружжям, фактичний розпад сім`ї, втрату взаєморозуміння та поваги один до одного. 
Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 28 травня 2026р. шлюб між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. 
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 липня 2026р. було задоволено заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 травня 2026р. та скасоване заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 травня 2026р. про розірвання шлюбу. Підставою для скасування заочного рішення була та обставина, що відповідач не отримував копію позовної заяви. 
Після скасування заочного рішення ухвалою від 13 липня 2026р. справу було призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.
30 липня 2026р. від відповідача ОСОБА_3 надійшов Відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти розірвання шлюбу, відповідач стверджував, що для збереження емоційного стану дітей необхідне збереження сім`ї. Вказував, що наявність в провадженні суду справи про встановлення батьківства за позовом іншої жінки, яка стверджує про наявність у відповідача позашлюбної дитини, не призвела до остаточного розпаду сім`ї. Стверджував про готовність звернутися до сімейного психолога, брати участь у спільних консультаціях, аби примиритися та зберегти сім`ю. Вважає, що зі впливом часу після виникнення конфлікту між сторонами спостерігається поступове зменшення емоційної напруги взаємовідносинах та зі спливом часу сім`я може примиритися. 
31 липня 2026р. від представника ОСОБА_1 - адвоката Худякова А.Г.надійшла Відповідь на відзив. У відповіді на відзив стверджується про неможливість збереження сім`ї, адже після фактичного припинення спільного проживання 23 лютого 2026р. відповідач подав заяву у поліцію про нібито невиконання позивачкою батьківських обов`язків та здійснення психологічного тиску на дітей. Повідомляв, що в квітні 2026р. відповідач подав заяву про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, що демонструє відсутність наміру зберегти сім`ю та свідчить виключно про здійснення тиску на позивачку.
У судове засідання 14 вересня 2026р. відповідач ОСОБА_3 подав Додаткові пояснення, у яких виклав хронологію подій спілкування ОСОБА_8 з дітьми, відвідування нею ліцею , візиту до квартири 3 та 7 травня 2026р., виклику поліції. 
У судовому засіданні 14 вересня 2026р. позивачка вимоги позовної заяви підтримала, просила позов задовольнити, звертала увагу суду на те, що з лютого 2026р. сторони не проживають разом. Заперечувала проти зупинення провадження у справі, зважаючи на те, що тривалий час у відповідача були стосунки з іншою жінкою, від яких є спільна дитина. 
У судовому засіданні 14 вересня 2026р. відповідач просив відмовити у задоволенні позову, а у разі, якщо суд дійде висновку про необхідність задоволення позову, просив зазначити, що підставою звернення до суду є наявність у позивачки іншого мужчини, який на 10 років молодший від позивачки. Стверджував, що позивачка перебуває під впливом цієї сторонньої особи, який має корисливі мотиви та зацікавлений у розірванні шлюбу ОСОБА_1 . Звертав увагу суду на те, що ще у 2023р. позивачка повідомляла сторонніх осіб про те, що кохає свого чоловіка ОСОБА_3 .. 
Представники сторін підтримували позиції своїх довірителів. 
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Так, відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 09 липня 2011 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується копією, Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 09.07.2011, актовий запис про шлюб №154.
У сторін є спільні діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 01 серпня 2012 року, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві, про що складено актовий запис №1310; та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 11 травня 2017 року, яке видане Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у місті Києві, про що складено актовий запис №603. 
Встановлено, що сторони проживають окремо з лютого 2026 року, діти залишилися проживати з батьком. Позивачка повідомила, що вже впродовж 7 місяці не проживає з відповідачем, має відносини з іншим мужчиною. 
Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення сторін. Судом враховується позиція Верховного Суду, викладена у постанові КЦС ВС від 11 червня 2019 року у справі №605/434/18 (61-3235св19), згідно з якою закріплена статтею 111 Сімейного кодексу України норма щодо необхідності вжиття заходів до примирення подружжя є диспозитивною, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.
З`ясувавши взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а тому суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 23, 81, 141, 247, 258, 259, 263- 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 09 липня 2011 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №154 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1331.20 гривень судового збору. 

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повне найменування сторін по справі:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя | Т. В. Войтенко