Справа №572/5933/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Отупор К.М.,
за участю секретаря судового засідання Катюхи К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.08.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (Первісний кредитор) та Відповідачем було укладено електронний кредитний договір № 00-9887070. Договір укладено з дотриманням Правил надання коштів у позику ТОВ «МАКС КРЕДИТ». Право вимоги за вказаним договором перейшло до Позивача згідно з Договором факторингу № 16042025-МК/Юніт Капітал від 16.04.2025. Позивач просить стягнути суму заборгованості у розмірі 19 873,29 грн, судовий збір - 2 422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.
Крім того, Позивачем було подано клопотання про витребування доказів від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" для підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_5 Відповідачу та зарахування на неї кредитних коштів.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу без його участі.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась. 06.07.2026 від ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач зазначає, що є непрацюючою, доходів не має, та просить суд скасувати нараховані пеню й штрафи, а судові та витрати на правову допомогу розділити з позивачем порівну.
Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 03.08.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 00-9887070 на суму 10 000 грн. Процедура укладення електронного договору повністю відповідає п. 4.2 Правил надання коштів у позику ТОВ «МАКС КРЕДИТ», згідно з яким договір підписується шляхом введення одноразового ідентифікатора. 
Судом встановлено, що Договір підписаний ідентифікатором 89965, надісланим на телефон НОМЕР_1 та введеним Відповідачем 03.08.2024 об 11:20:17. 
Згідно з підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів від ТОВ "ПРОФІТГІД" (код ЄДРПОУ 39932827), транзакцією № 124820542, 03.08.2024 об 11:20:21, Відповідачці було перераховано 10 000,00 грн на платіжну картку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 , чим підтверджується фактичне надання коштів за договором.
Крім того, перерахування коштів підтверджується витребуваними відомостями АТ КБ "Приват Банк" від 15.01.2026 року №20.1.0.0.0/7-260105/55158-БТ по рахунку ОСОБА_1 (картка № НОМЕР_3 ) та інформацією про фінансовий номер телефону відповідача НОМЕР_1 , згідно з якою підтверджено належність банківської карти ОСОБА_1 , її фінансовий номер та факт перерахування коштів у сумі 10000 грн, на виконання умов кредитного договору.
Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем коштів у первісного кредитора. 
Судом встановлено, що 16.04.2025 право вимоги від Первісного кредитора перейшло до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» згідно з Договором факторингу № 16042025-МК/Юніт Капітал.
Згідно з Актом прийому-передачі та Реєстром боржників, заборгованість Відповідачки становить 19 873,29 грн: Тіло кредиту - 5 019,41 грн. Відсотки - 14 853,88 грн. Штрафні санкції - 0,00 грн. 
У ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
З матеріалів справи вбачається, що договір про надання фінансового кредиту був укладений в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що свідчить про належну ідентифікацію відповідача та його волевиявлення на укладення договору.
Таким чином, виконання позивачем зобов`язань за договором позики у повному обсязі підтверджено належними та достатніми доказами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У ст.526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У ст.598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Позивачем надано розрахунок заборгованості відповідача за договором позики, яким підтверджена наявність заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 19 873,29 грн.
Відповідач доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів та доказів на спростування наданого позивачем розрахунку суми заборгованості, суду не надав.
Оскільки всі заявлені до стягнення проценти у розмірі 14 853,88 грн були нараховані в межах погодженого строку кредитування (до 29.07.2025), позовні вимоги про стягнення тіла кредиту та процентів підлягають задоволенню повністю. 
Щодо клопотання Відповідача про скасування штрафів, суд повторно наголошує, що штрафні санкції Позивачем не нараховувалися, тому підстави для їх зменшення чи скасування відсутні. Скрутне матеріальне становище не є законною підставою для звільнення від зобов`язань.
Враховуючи, що всупереч умовам кредитного договору та наведеним нормам закону відповідач порушив строки та порядок погашення заборгованості за кредитним договором, наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором.
Що стосується позовних вимог щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн стягується з Відповідача. 
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, Позивачем заявлено 7 000,00 грн. На підтвердження надано Договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, Додаткову угоду № 25770873221 від 11.09.2025 щодо боржника ОСОБА_1 , а також Протокол погодження вартості послуг (Додаток №1). Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг № 10/09/25-02 від 10.09.2025, вартість складання позовної заяви становить 5000 грн, підготовки адвокатського запиту - 500 грн, вивчення матеріалів - 1000 грн, складання клопотань - 500 грн.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4, ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною третьою ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
Слід зазначити, що 12 травня 2020 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі №904/4507/18, в якій підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України").
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Так, розглядаючи надані представником позивача докази понесених витрат на правничу допомогу, суд враховує правову позицію Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини, та дійшов висновку, що розмір заявлених до стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 7 000 грн. не відповідає повною мірою критерію реальності адвокатських витрат і критерію розумності їх розміру, оскільки такі витрати не співрозмірні з обсягом і змістом наданих послуг.
Враховуючи клопотання Відповідача про зменшення витрат, а також принципи співмірності та реальності адвокатських витрат у малозначній справі, типовість позовів про стягнення заборгованості за кредитними договорами, враховуючи, що справа не обтяжена кількістю доказів, які б потребували вивчення, відтак, не є складною, суд вважає обґрунтованим і доведеним, а тому підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в суді у розмірі 3 500,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 6, 11, 15, 203, 204, 207, 509, 512-514, 516, 525, 526, 530, 536, 599, 611, 612, 625-628, 638, 639, 641, 644, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1077, 1078, 1082 ЦК України, статтями 4, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд - 

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" заборгованість за кредитним договором № 00-9887070 від 03.08.2024 року у розмірі 19 873,29 грн (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят три гривні 29 коп.)
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн (три тисячі п`ятсот гривень 00 коп.). 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно пункту 4 частини 5 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал", код ЄДРПОУ: 43541163, зареєстроване місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького
районного суду К.М. Отупор