Справа № 369/1184/25
Провадження № 2/369/2844/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

17.09.2026 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С., 
при секретарі судових засідань Худинець Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.02.2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7645, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень, строком на 365 днів (до 21.02.2025 року), шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних).
Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Станом на 18 грудня 2024 року заборгованість за період з 22 лютого 2024 року по 18 грудня 2024 року становить 37 500,00 грн, що є заборгованістю за нарахованими процентами за користування кредитом відповідно до пункту 1.2 кредитного договору за процентною ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом (912,5 % річних). 
Просить суд стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» - 37 500 грн. заборгованості та понесені судові витрати та витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн. 

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено розгляд справи та витребувано з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» наступну інформацію- чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) платіжну карту № НОМЕР_1 ?; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № НОМЕР_3 , що належить за період з 22.02.2024 року по 27.02.2024 року з відображенням часу зарахування коштів?;
- надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 в період з 22.02.2024року по 27.02.2024 року?; надати інформацію про всі номера телефону, які знаходяться в анкетних даних ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ).
28.02.2025 до суду надійшла витребувана інформація.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5ст.268ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За правилами статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.
Судом встановлено, що 22 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 7645 в електронній формі.
Згідно з умовами договору відповідачу надано кредит у розмірі 5 000,00 грн строком на 365 днів із кінцевою датою повернення 21 лютого 2025 року.
Умовами договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом.
На підтвердження виконання своїх зобов`язань позивачем надано копію кредитного договору, анкету-заяву, паспорт споживчого кредиту, правила надання кредиту, чек про проведення переказу кредитних коштів на банківську картку відповідача, а також розрахунок заборгованості.
Доказів, які б спростовували факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів чи свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань, матеріали справи не містять.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом статей 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять погоджені сторонами умови, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема сплатити грошові кошти, а кредитор має право вимагати виконання такого обов`язку.
За змістом статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник – повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок сплати процентів визначаються договором.
Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до статей 530, 610 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у встановлений договором строк, а його невиконання або неналежне виконання є порушенням зобов`язання.
Оскільки відповідач у встановлені договором строки не виконав взяті на себе зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом, суд дійшов висновку про порушення ним умов кредитного договору.
Щодо укладення кредитного договору в електронній формі суд зазначає таке.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах, у тому числі електронних, та підписаний сторонами.
Згідно з частиною першою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю сторін, оформленою в електронній формі.
Частинами дванадцятою та тринадцятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, прирівнюється за своїми правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі, а кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом є його оригіналом.
Пунктом 2 частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
У постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 зазначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором є належним способом підписання електронного договору, а укладення договору шляхом використання такого ідентифікатора підтверджує волевиявлення особи та відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».
Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір № 7645 від 22 лютого 2024 року був укладений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, а кредитні кошти у сумі 5 000,00 грн. були перераховані на належну відповідачу платіжну картку.
Отже, суд приходить до висновку, що кредитний договір укладено сторонами у належній формі, він відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію», а тому є чинним та обов`язковим для виконання його сторонами.
Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.
Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, за період з 22 лютого 2024 року по 18 грудня 2024 року позивачем нараховано відповідачу проценти за користування кредитом у загальному розмірі 37 500,00 грн., виходячи з процентної ставки 2,5 % за кожен день користування кредитом, передбаченої пунктом 1.2 кредитного договору.
Проте суд не може погодитися із порядком та вказаним розміром їх нарахування з огляду на наступне.
Зміни до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» набрали чинності 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Судом встановлено, що кредитний договір № 7645 між сторонами укладено 22 лютого 2024 року, тобто після набрання чинності зазначеними змінами.
Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 відсоток від загального розміру кредиту.
Передбачений пунктом 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період тривалістю 240 днів, протягом якого максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 % та 1,5 %, поширюється виключно на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, строк дії яких було продовжено після набрання ним чинності, що прямо передбачено пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ.
Оскільки спірний кредитний договір укладений 22 лютого 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», а не пункту 17 розділу IV цього Закону.
Як убачається з наданого позивачем розрахунку, проценти за користування кредитом нараховані за період з 22 лютого 2024 року по 18 грудня 2024 року за ставкою 2,5 % на день та становлять 37 500,00 грн, що відповідає нарахуванню процентів за 300 днів користування кредитом.
За здійсненим судом розрахунком, виходячи з максимально допустимої денної процентної ставки у розмірі 1 % та кількості днів, за які позивачем здійснено нарахування процентів, їх розмір становить 15 000,00 грн. (5 000,00 грн. ? 1 % ? 300 днів).
Таким чином, вимоги позивача про стягнення процентів підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 15 000,00 грн., тоді як у частині стягнення 22 500,00 грн. процентів слід відмовити.
Щодо розподілу судових витрат.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з пунктом 1 частини третьої цієї статті до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а за результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу учасник справи подає детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а розмір витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів.
На підтвердження понесених витрат позивачем надано копії договору про надання юридичних послуг № 03/06/2024 від 03.06.2024, акта приймання-передачі наданих послуг № 7 до договору, витягу з реєстру до акта приймання-передачі наданих послуг та платіжної інструкції № 1351 від 29.11.2024, якими підтверджується надання адвокатом Руденком К.В. професійної правничої допомоги позивачу на суму 10 000,00 грн.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Разом із тим чинне процесуальне законодавство містить критерії, які суд повинен враховувати при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
Суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, відповідно до яких при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд має оцінити їх дійсність, необхідність, розумність та співмірність зі складністю справи, обсягом наданих послуг і витраченим адвокатом часом.
При цьому суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, згідно з якими суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо встановить, що їх розмір є неспівмірним зі складністю справи, обсягом виконаних робіт та принципами розумності і справедливості.
Оцінюючи надані докази, суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, не потребувала значного обсягу доказування чи участі представника позивача у судових засіданнях.
З огляду на характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи розумності, співмірності та справедливості, а також часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що обґрунтованим та співмірним є відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
У задоволенні вимоги про стягнення решти витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. слід відмовити. 
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивача сплачена сума судового збору у розмірі 968,96 грн., що визначена пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись нормами ст. 141, 259, 263-265, 268, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволити частково.

Стягнути з  ОСОБА_1 на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором №7645 від 22.02.2024 у розмірі 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.).
У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з  ОСОБА_1 на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» судовий збір у розмірі 968,96грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп. ).
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», код ЄДРПОУ 41466388., адреса: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 . 

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справ, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 17 вересня 2026 року.

Суддя       Наталія ПІНКЕВИЧ