Справа № 761/7419/24
Провадження № 1-в/761/347/2025
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2026 року        місто Київ

Суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду клопотання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Корабчиїв Ружинського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 
про приведення вироку Шевченківского районного суду міста Києва від 28 березня 2024 року у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,
У С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області відносно ОСОБА_4 про приведення вироку Шевченківского районного суду міста Києва від 28 березня 2024 року у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».
Обґрунтовуючи клопотання, зазначено, що на обліку Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області перебуває ОСОБА_4 , засуджений 28.03.2024 вироком Шевченківського районного суду міста Києва за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Згідно вироку Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_4 29 січня 2024 року вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме у таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, встановивши розмір матеріальної шкоди на загальну суму 1026,43 грн.
09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», якими внесено зміни до ст. 51 КУпАП.
Відповідно до зазначеного закону ст. 51 КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 (двох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі вищевикладеного, начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області просить привести вирок Шевченкіського районного суду міста Києва від 24.03.2024 у відповідність до вищезазначеного закону.
Прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Неприбуття у судове засідання учасників справи, які належним чином повідомлені, відповідно до ст. 539 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Дослідивши клопотання суд вважає, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.
Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 28.03.2024 у справі №761/7419/24 визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні за ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_4 вчинив 29.01.2024, завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 1026,43 грн.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Судом встановлено, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон України № 3886-ІХ).
Цим Законом України № 3886-ІХ ст. 51 КУпАП викладена у новій редакції, відповідно до якої дрібним викраденням чужого майна є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 (двох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).
Це положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 по справі № 278/1566/21 зазначила, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.
Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи з 01.01.2024 - встановлений в розмірі 3028,00 грн., а 50 відсотків від його розміру становить 1514,00 грн. (податкова соціальна пільга).
Отже, для вирішення питання щодо наявності правових підстав для звільнення засудженого від призначеного йому покарання необхідно визначити, чи перевищує вартість викраденого ним майна 2 (двох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (станом на момент вчинення кримінального правопорушення), тобто 3028 грн. у 2024 році.
Враховуючи вищевикладене, діяння, за вчинення якого ОСОБА_4 засуджено вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 28.03.2024 за ч.4 ст.185 КК України, на цей час не можуть вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за заволодіння ОСОБА_4 якого засуджено, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння якого передбачено кримінальну відповідальність.
Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 усунута, суд доходить висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України останнього необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Шевченківскього районного суду міста Києва від 28.03.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Керуючись статтями 3, 5, 74, 185 Кримінального кодексу України, статтями 372, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 28 березня 2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння. 
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя          ОСОБА_1