Справа № 522/8541/26-Е
Провадження № 2/522/8223/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси 
у складі: головуючого судді Бондар В.Я.
за участі секретаря судового засідання Костинюк В.В.,
розглянувши у судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Еталон» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
Позивачка в особі представника Щукіної І.М. 18.05.2026 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 6 530,18 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.03.2024 між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу Toyota Yaris, державний номерний знак НОМЕР_1 . 06 жовтня 2024 року о 17 год. 10 хв. у м. Одеса, пров. Ваний, 3/9, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Toyota Yaris, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та KIA OPTIMA, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 . В результаті ДТП дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 визнана винною постановою Приморського районного суду м.Одеси. На виконання умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-219984546 від 23.03.2024 та на підставі ремонтної калькуляції № 3122-01-50 від 04.12.2024 Позивачем на користь ОСОБА_3 було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 6 530 гривень 18 копійок. Враховуючи наведене, здійснивши страхову виплату потерпілій особі, Позивач набув право зворотньої (регресної) вимоги до Відповідача у розмірі 6 530 (шість тисяч п`ятсот тридцять) гривень 18 копійок як до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 22.05.2026 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 08.07.2026.
З метою належного сповіщення відповідача, розгляд справи у судовому засіданні 08.07.2026 відкладено на 24.08.2026.
У судове засідання 24.08.2026 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили. Представник позивача ОСОБА_4 14.08.2026 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який повідомлявся про дату, час і місце судового засідання належним чином, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку.
Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 26 серпня 2026 року.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23 березня 2024 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу Toyota Yaris, державний номерний знак НОМЕР_1 , про що свідчить поліс №ЕР-219984546 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
06 жовтня 2024 року о17:10 год. у м.Одеса, пров.Ваний,3/9 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ToyotaYaris» д.н.з. НОМЕР_1 , не витримала безпечного інтервалу та здійснила зіткнення з автомобілем «KIA» д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , чим порушила вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. Внаслідок даного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Приморського районного суду м.Одеси від 26 грудня 2024 року у справі №522/22567/24.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Таким чином винна ОСОБА_1 є преюдиційним фактом та доказуванню не підлягає.
ОСОБА_1 є власником автомобіля «KIA» д.н.з НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
08.10.2024 ОСОБА_3 звернулася до ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» з заявою-повідомлення про настання ДТП, а 09.11.2024 з заявою на виплату страхового відшкодування.
Згідно ремонтної калькуляції від 04.12.2024 вартість ремонту автомобіля KIA OPTIMA, реєстраційний номер № НОМЕР_2 , становить 6 530, 18 грн.
Згідно страхового акту №3122/01/50/1 та платіжної інструкції №594 від 25.02.2025, ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» сплатило на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 6 530,18 грн.
Згідно зі ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Стаття 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.2ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст.27 Закону України «Про страхування».
Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.
Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.
Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу.
Таким чином, з урахуванням встановленої вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП та здійснення виплати з боку ПрАТ «СК «ЕТАЛОН», суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування з винної особи.
З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законних вимогах, а тому підлягають задоволенню.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №23339 від 15.05.2026.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то і судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.
Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500 грн.
02 березня 2026 року між Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» та адвокатом Щукіною Інною Миколаївною було укладено договір №02 про надання правничої допомоги.
Згідно п.5.1 вищевказаного договору, клієнт сплачує адвокату винагороду, розмір якої визначається в окремому додатку до даного договору, який є невід`ємною частиною цього договору.
При тому, позивачем не надано додатку договору чи будь-яких доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу у розмірі 1 500 грн.
Отже, матеріалами справи не підтверджується понесення позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 1 500 грн, про подання доказів після ухвалення заочного рішення позивач не вказував, а тому вимоги про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву акціонерного товариство «Страхова компанія «Еталон» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (код ЄДРПОУ 20080515, м. Київ, вул. Гарматна, буд.8, прим.6) суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 6 530 (шість тисяч п`ятсот тридцять) гривень 18 (вісімнадцять) копійок. 
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (код ЄДРПОУ 20080515, м. Київ, вул. Гарматна, буд.8, прим.6) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.
У частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу – відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 26 серпня 2026 року.

Суддя:     В.Я. Бондар