15.09.2026 Справа № 674/1988/25
Справа № 674/1988/25
Провадження № 2/756/3242/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
15 вересня 2026 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Шролик І.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В :

 
Скорочений зміст заявлених вимог
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (надалі - ТОВ «Таліон Плюс») звернувся до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області із зазначеною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредитної лінії № 971017230 від 15.12.2024 у розмірі 63 094,85 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем в електронній формі укладено договір кредитної лінії, за яким відповідач отримав кредит у загальному розмірі 20700 грн. 15.04.2025 первісний кредитор відступив право вимоги за цим договором позивачу на підставі договору факторингу. 
Відповідач зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконував, у зв`язку з чим позивач повідомив його про дострокове розірвання договору з 11.09.2025.
Заборгованість відповідача становить 63 094,85 грн, з яких 20 699,20 грн - за тілом кредиту, 42 395,65 грн - за процентами за користування кредитом. 
Рух справи 
Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17.11.2025 справу направлено за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва.
Ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 19.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2026 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку справу передано на розгляд судді Шролик І.С. 
Ухвалою від 24.08.2026 справу прийнято до провадження.
Копію ухвали про відкриття провадження разом із копією позовної заяви та доданих до неї документів направлено відповідачу на адресу зареєстрвоаного місця проживання. Проте, конверт повернуто без вручення адресату. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Фактичні обставини справи
Судом установлено, що 15.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір кредитної лінії № 971017230.
За умовами укладеного договру загальний розмір кредиту за першим траншем становить 15 000 грн, який надається 15.12.2024 (пп. 2.2, 2.3 договору).
Договір укладено в електронній формі. Позичальника верифіковано через систему BankID НБУ 15.12.2024 (п. 4.7 договору). 
Договір підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором «NVVN» (пп. 4.10.5-4.10.7 договору).
Додатковою угодою від 15.12.2024 до договору, сторони погодили надання додаткового траншу в сумі 5 700 грн, після чого загальна сума кредиту становить 20 700 грн (пп. 1.1, 1.2 додаткової угоди), а також комісію за надання цього траншу в розмірі 285 грн (п. 1.6 додаткової угоди). Комісія за надання першого траншу становить 750 грн (п. 8.5 договору).
Процентна ставка за договором є фіксованою; базова процентна ставка становить 0,98% на день від суми залишку кредиту, що становить 357,70% річних (пп. 8.2, 8.3 договору, п. 1.4 додаткової угоди). 
Договором передбачено дисконтний період кредитування тривалістю 30 днів від дати отримання першого траншу, який позичальник може продовжити шляхом сплати всіх нарахованих процентів (пп. 3.1, 3.2 договору). 
Строк кредитування становить 1826 днів (заявка на отримання грошових коштів у кредит від 15.12.2024), договір діє протягом 5 років (п. 11.1 договору), кінцева дата повернення кредиту - 14.01.2030 (п. 7.3 договору). 
Кредит надається шляхом кредитового переказу коштів на рахунок позичальника з використанням реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 (п. 5.1 договору, п. 1.3 додаткової угоди).
Виконання кредитодавцем обов`язку з надання кредиту підтверджується довідкою ТОВ «ПрофітГід» про переказ коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітент - АТ «УкрСиббанк», перераховано 15 000 грн, отримувач - ОСОБА_1 , що дає підстави вважати доведеним перерахування кредитних коштів саме відповідачу.
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 15.12.2024 по 15.04.2025 відповідач сплатив 14.01.2025 - 1 967 грн (у рахунок процентів 931,50 грн, комісії 1 035 грн, тіла кредиту 0,50 грн) та 13.02.2025 - 6 024 грн (у рахунок процентів 6 023,70 грн, тіла кредиту 0,30 грн). Надалі платежі не вносилися.
Станом на 15.04.2025 заборгованість за тілом кредиту становила 20 699,20 грн, за процентами - 12 373,85 грн, за неустойкою - 10 349,60 грн.
Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) 15.04.2025 укладено договір факторингу № МВ-ТП/31. 
Згідно з витягом з реєстру прав вимоги до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 971017230 від 15.12.2024 у розмірі 43 422,65 грн, з яких тіло кредиту - 20 699,20 грн, проценти - 12 373,85 грн, неустойка - 10 349,60 грн. 
Про відступлення права вимоги відповідача повідомлено листом первісного кредитора від 15.04.2025.
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за період з 15.04.2025 по 10.09.2025 нараховував проценти за базовою процентною ставкою 0,98% на день у розмірі 202,85 грн за кожен день, що за 148 днів становить 30 021,80 грн. 
Доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять.
Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти клієнту шляхом сплати ціни права грошової вимоги за плату (винагороду) (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити фактору своє право грошової вимоги до боржника.
Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що договір укладено в електронній формі з дотриманням вимог ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а тому він за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Доказів того, що договір підписано іншою особою, матеріали справи не містять.
Факт отримання відповідачем кредиту в розмірі 20700 грн доведено підтвердженнями платіжного провайдера ТОВ «ПрофітГід» про перерахування коштів на платіжну картку, реквізити якої зазначив сам відповідач у заявці та які визначені в п. 5.1 договору. Крім того, відповідач частково виконував зобов`язання за договором, сплативши 14.01.2025 та 13.02.2025 разом 7 991 грн.
Позивач є фінансовою установою, яка має право надавати послуги з факторингу, що підтверджується витягом з Державного реєстру фінансових установ. Право вимоги за договором перейшло до позивача на підставі договору факторингу № МВ-ТП/31 від 15.04.2025 та реєстру прав вимоги, який містить дані саме цього кредитного договору. Договір факторингу у встановленому законом порядку не оспорений і недійсним не визнаний. Відступлення відбулося в межах строку кредитування, тому до позивача відповідно до ст. 514 ЦК України перейшло і право нараховувати проценти за договором на умовах, що існували на момент переходу права вимоги.
Заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20 699,20 грн підтверджується розрахунками обох кредиторів та реєстром прав вимоги. 
Щодо заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 42395,65 грн суд, перевіривши розрахунки первісного кредитора та позивача, зазначає наступне.
За період з 15.12.2024 по 13.01.2025 проценти нараховано за дисконтною ставкою 0,15% на день (п. 8.7.1 договору) у розмірі 31,05 грн на день (20 700 грн х 0,15%), що за 30 днів становить 931,50 грн. Цю суму відповідач сплатив 14.01.2025, продовживши дисконтний період.
За наступні 30 днів дисконтного періоду проценти нараховано за індивідуальною ставкою 0,97% на день (п. 8.7.2 договору) у розмірі 200,79 грн на день (20 699,50 грн х 0,97%), що становить 6 023,70 грн. Цю суму відповідач сплатив 13.02.2025.
Станом на дату відступлення права вимоги несплачені проценти становили 12 373,85 грн (4 967,70 грн + 1 117,80 грн + 6 288,35 грн), що відповідає сумі, зазначеній у реєстрі прав вимоги.
За період з 16.04.2025 по 10.09.2025 позивач нарахував проценти за базовою ставкою 0,98% на день у розмірі 202,85 грн на день, що за 148 днів становить 30 021,80 грн. Загальна сума процентів становить 42 395,65 грн (12 373,85 грн + 30 021,80 грн).
Розрахунок процентів є арифметично правильним та відповідає умовам договору і вимогам закону. Жодна із застосованих ставок не перевищує погодженої сторонами фіксованої базової процентної ставки 0,98% на день, а денна процентна ставка за договором не перевищує граничного розміру 1%, установленого ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, розрахунок заборгованості не спростував, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 63 094,85 грн, з яких 20 699,20 грн - за тілом кредиту, 42 395,65 грн - за процентами за користування кредитом.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн позивач надав договір про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024, укладений з Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій», додаткову угоду № 1782 від 09.10.2025, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжну інструкцію № 132 від 09.10.2025 на суму 5 000 грн, а також ордер і свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Шоха І.В. Відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не подав (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). З огляду на обсяг наданих адвокатом послуг, категорію та складність справи, ціну позову суд вважає заявлений розмір витрат обґрунтованим, пов`язаним із розглядом справи та пропорційним до предмета спору, а тому такі витрати в розмірі 5 000 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн (платіжна інструкція № 2358 від 21.10.2025), який з урахуванням повного задоволення позову підлягає стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
 
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за договором кредитної лінії № 971017230 від 15.12.2024 у розмірі 63 094,85 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Відомості про учасників справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», код ЄДРПОУ 39700642, місцезнаходження: вул. Жабинського, буд. 13, м. Чернігів, Чернігівська область, 14017. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя         Ірина ШРОЛИК