Справа № 301/1583/26
2/301/1184/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2026 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді – Гичка О.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання – Мелай В.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Іршава Закарпатської області в залі судових засідань Іршавського районного суду Закарпатської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Заявою про видачу Траншу № 108115 від 18.02.2024 у розмірі 20550 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «НоваПей Кредит», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений публічний договір про споживчий кредит (кредитна лінія) (публічна пропозиція) (Стандарт продукту «Посилка в кредит», надалі – Публічний договір) шляхом підписання Позичальником Анкети-Заяви на приєднання до умов Публічного договору про споживчий кредит.
Публічний договір розміщені на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей Кредит» (https://novapay.credit/).
Сторони погодили, що Договір та всі правочини (у тому числі підписання Заяв/Заяв про видачу траншу, договорів, угод, листів, повідомлень) вчиняються Сторонами або кожною Стороною окремо в електронній формі з використанням КЕП для Кредитодавця та ЕП OTP-паролем для Позичальника – п.12.1 Публічного договору.
Згідно з п. 2.1 Заяви про видачу траншу № 108115 від 18.02.2024 (далі - Заява 108115), Позичальник просив Кредитодавця видати йому 15000,00 грн. Вказана заява містить інформацію щодо розміру процентної ставки та розміру комісії за надання траншу (п. 2.3. та 2.4.).
На підставі Заяви 108115 Позичальником були отримані кошти в розмірі 15 000,00 гривень, що підтверджується документом на видачу готівки в гривні № 3705983442 від 18.02.2024.
Станом на 22.05.2025 заборгованість Позичальника перед Кредитодавцем за Заявою становить 20550,00 гривень 00 копійки.
Відповідно до п. 1.5 Публічного договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит в строкове платне користування шляхом відкриття невідновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування на умовах Договору та Заяви/Заяв на видачу траншу, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином повернути Кредит/Транш, а також сплатити проценти/комісії за користування Кредитом/Траншем, розмір яких визначено у Заяві/Заяві про видачу траншу, виконати інші зобов`язання, передбачені цим договором.
Згідно з п. 3.4. Публічного договору Кредитодавець має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми Кредиту/Траншу в повному обсязі, сплати процентів за його користування, комісії та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором, у випадку коли Позичальник затримав сплату частину Кредиту/Траншу щонайменше на один календарний місяць, відповідно до умов цього Договору. Загальний розмір заборгованості Позичальника за Публічним договором становить 20550,00 грн, що складається з: 20550,00 – прострочена заборгованість за Заявою №108115 від 18.02.2024 р. Позивачем не проводились нарахування сум після відступлення прав вимоги за борговими зобов`язаннями Відповідача.
Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості Відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме: Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості Вих. №26/Д/2 від 22.05.2026 р.

Відповідно до умов публічного договору, 23.05.2025 між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (далі - Позивач), відповідно до чинного законодавства України укладений Договір факторингу №НП-3 від 23.05.2025 р. (далі – Договір факторингу), відповідно до умов якого первісний кредитор відступив, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до боржників, визначених у Реєстрі боржників, у тому числі до Відповідача.

Просить суд стягнути з  ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 20550 грн, судові витрати у розмірі 2662,40 грн судового збору та 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Іршавського районного суду від 29.06.2026 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, в прохальній частині просить розглядати справу в їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. До суду від відповідача не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому її неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України, відповідачем подано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 625, 629, 1054 ЦК України, цивільні зобов`язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор вправі відповідно до умов договору та положень закону вимагати виконання порушеного зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно з ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно з ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами; у разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.

Згідно положень ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 514 та 519 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «НоваПей Кредит», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений публічний договір про споживчий кредит (кредитна лінія) (публічна пропозиція) (Стандарт продукту «Посилка в кредит», надалі – Публічний договір) (а. с. 11-26), шляхом підписання Позичальником Анкети-Заяви на приєднання до умов Публічного договору про споживчий кредит (а. с. 27-35).

Публічний договір розміщені на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей Кредит» (https://novapay.credit/).

Згідно з п. 2.1 Заяви про видачу траншу № 108115 від 18.02.2024 (далі - Заява 108115), Позичальник просив Кредитодавця видати йому 15000,00 грн. Вказана заява містить інформацію щодо розміру процентної ставки та розміру комісії за надання траншу (п. 2.3. та 2.4.).

На підставі Заяви 108115 Позичальником були отримані кошти в розмірі 15 000,00 гривень, що підтверджується документом на видачу готівки в гривні № 3705983442 від 18.02.2024 (а. с. 45).

Відповідно до п. 1.5 Публічного договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит в строкове платне користування шляхом відкриття невідновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування на умовах Договору та Заяви/ Заяв на видачу траншу, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином повернути Кредит/Транш, а також сплатити проценти/комісії за користування Кредитом/Траншем, розмір яких визначено у Заяві/Заяві про видачу траншу, виконати інші зобов`язання, передбачені цим договором.

Згідно з п. 3.4. Публічного договору Кредитодавець має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми Кредиту/Траншу в повному обсязі, сплати процентів за його користування, комісії та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором, у випадку коли Позичальник затримав сплату частину Кредиту/Траншу щонайменше на один календарний місяць, відповідно до умов цього Договору. 

Відповідно до умов публічного договору, 23.05.2025 між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (далі - Позивач) (а. с. 49-69), відповідно до чинного законодавства України укладений Договір факторингу №НП-3 від 23.05.2025 р. (далі – Договір факторингу), відповідно до умов якого первісний кредитор відступив, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до боржників, визначених у Реєстрі боржників, у тому числі до Відповідача ОСОБА_1 (а. с. 74).

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Станом на 22.05.2025 заборгованість Позичальника перед Кредитодавцем за Заявою становить 20550,00 гривень 00 копійки, що складається з: основної заборгованості за кредитом – 15000,00 грн, основної заборгованості за комісією – 4500,00 грн, основної заборгованість за штрафами – 1050,00 грн.

Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості Відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме: Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості Вих. №26/Д/2 від 22.05.2026 р. (а. с. 48).

Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За відсутності доказів, які б спростовували поданий позивачем розрахунок заборгованості за вищевказаним кредитним договором, суд не має підстав піддавати його сумніву.

Відзиву на позов, доказів на спростування позовних вимог та доказів відсутності заборгованості за кредитним договором відповідач суду не надав.

Судом встановлено, що позовні вимоги Акціонерного товариства ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в частині стягнення основної заборгованості за кредитом – 15000,00 грн, основної заборгованості за комісією – 4500,00 грн, обґрунтовані та наявні підстави для їх задоволення, оскільки відповідач умови договору не виконує.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за штрафом 1050,00 грн, суд приходить до наступного.

Стаття 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Судом встановлено, що кредитний договір укладено 18.02.2024, відповідно і заборгованість за штрафом 1050,00 грн виникла після 24.02.2022. Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

За викладених обставин, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею 1050,00грн слід відмовити.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Статтею 59 Конституції Українизакріплено право кожного на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом частини 1 статті 15 ЦПК Україниучасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною першою статті 133 ЦПК Українивстановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК Українипри вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК Українивстановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема і з власної ініціативи, вправі не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки викладені і в постанові Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі у справі № 205/5969/15-ц (провадження № 61-12669св23).

На підтвердження надання послуг суду надано Додаткову угоду № 4 до Договору № 27/05/24- ФККК/МП про надання правової (правничої) допомоги від 02.06.2025 (а. с. 82), акт № 371 від 02.06.2026 наданих послуг (а. с. 84), платіжну інструкцію № 34483 (а. с. 85), детальний опис наданих послуг до Акту №371 від 02.06.2026 за договором про надання правової (правничої) допомоги від 27.05.2024 (а. с. 86).

Однак, з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, оскільки матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, на збирання яких адвокат витратив би значний час, крім того у спорах такого характеру судова практика є сталою, значної кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а тому суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь позивача сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності. Відтак суд доходить висновку про необхідність стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5000,00 грн, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2529 (дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 30 коп.

Керуючись ст. 514, 519, 526, 530, 610, 629, 631, 634, 639, 1046-1050, 1054ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 274, 279 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») заборгованість в розмірі 19500,00 грн(дев`ятнадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») судовий збір в розмірі 2529 (дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 30 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування сторін:

- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (адреса: 79029 м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1 корпус 28);

- відповідач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя Іршавського
районного суду:           О. Б. Гичка