ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 260/2666/25 пров. № А/857/19523/26
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Шинкар Т.І., Бруновської Н.В., 
за участю секретаря судового засідання: Василюк В.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2026 року (суддя Кремінь В.Д., ухвалене в м. Хуст) у справі № 260/2666/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хустського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Закарпатській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Хустський відділ Державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання дії протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, третя особа: Хустський відділ Державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив: визнати протиправними дії Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області щодо передчасного звернення до Хустського відділу Державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з постановою №ЕГА 1343538 від 25.02.2024 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави штрафу 1760,00 грн., оскільки згідно ст.293 КУпАП правомочним органом не прийнято рішення за результатом спільної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 21.03.2024 р. на дану постанову; визнати протиправною бездіяльність Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області щодо не відкликання в добровільному порядку із Хустського відділу Державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції своєї постанови №ЕГА 1343538 від 25.02.2024 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави штрафу 1760,00 грн., по заяві ОСОБА_1 від 21.01.2025 р.; зобов`язати Хустське районне управління поліції ГУНП в Закарпатській області відкликати із Хустського відділу Державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції без виконання свою постанову №ЕГА 1343538 від 25.02.2024 р. про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави штрафу 1760,00 грн., оскільки згідно ст. 293 КУпАП правомочним органом не прийнято рішення за результатом спільної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 21.03.2024 р. на дану постанову або визнати постанову Хустського районного управління поліції ГУГІП в Закарпатській області №ЕГА 1343538 від 25.02.2024 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави штрафу 1760,00 грн. такою, що не підлягала виконанню Хустським відділом Державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, оскільки згідно ст. 293 КУпАП правомочним органом не прийнято рішення за результатом спільної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 21.03.2024 р. на дану постанову; стягнути на користь ОСОБА_1 , як члена малозабезпеченої сім`ї, моральну шкоду у розмірі місячної мінімальної заробітної плати.
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2026 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, його оскаржив позивач- ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його прийнятті, неповне з`ясування обставин у справі, які необхідно було встановити, просить скасувати рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2026 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, зазначає, що позивач не оскаржує в судовому порядку постанову відповідача про адміністративне правопорушення від 25.02.2024 №ЕГА №1343538, оскільки така відповідно до статтей 288, 289 КУпАП вже оскаржена позивачем згідно скарги від 21.03.2024 до вищестоящого органу відповідача, однак вказаний орган не розглянув цю скаргу та не прийняв одне з рішень передбачених ст.293 КУпАП, а тому вважає, що у відповідача не було законних підстав звертатись до третьої особи для примусового виконання цієї постанови. Відтак, вважає, що відповідач передчасно звернувся до третьої особи для примусового виконання цієї постанови, оскільки його вищестоящий орган не розглянув скаргу позивача. 
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції просить залишити без змін. 
Апелянт просив розгляд справи проводити без його присутності.
Відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення № 1343538 від 25.02.2024 р., складеної поліцейським СРГІП Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області сержантом поліції Баник Віталієм Віталійовичем відносно ОСОБА_1 за те, що 25.02.2024 р. о 13:15 год ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме, перебуваючи за місцем мешкання, зателефонував на спецлінію 102 та повідомив про подію, якої насправді не було, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 880 гри. на користь держави.
Судом першої інстанції встановлено, що під час складання постанови позивач був присутній. У нього перевірялися документи. Крім того, позивачем долучена копія постанови, яку він отримав після її складання. Отже, позивач знав про притягнення його до адміністративної відповідальності, тобто в момент складання вище зазначеної постанови, а саме 25.02.2024 року.
Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу у встановлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної служби.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, що штраф у добровільному порядку позивачем сплачений не був, доказів його сплати матеріали справи не містять. Отже, у відповідача виник обов`язок направити постанову до органу державної виконавчої служби для примусового виконання.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ст. 183 КУпАП за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, передбачене адміністративне стягнення у виді накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як визначено ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та чаркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених ч. 1 та ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених ст. 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Так, як вже було зазначено, згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення № 1343538 від 25.02.2024 р., складеної поліцейським СРГІП Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області сержантом поліції Баник Віталієм Віталійовичем відносно ОСОБА_1 за те, що 25.02.2024 р. о 13:15 год ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме, перебуваючи за місцем мешкання, зателефонував на спецлінію 102 та повідомив про подію, якої насправді не було, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 880 гри. на користь держави.
Як зазначено судом першої інстанції, що під час складання постанови позивач був присутній. У нього перевірялися документи. Крім того, позивачем долучена копія постанови, яку він отримав після її складання. Отже, позивач знав про притягнення його до адміністративної відповідальності, тобто в момент складання вище зазначеної постанови, а саме 25.02.2024 року.
Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів направлення скарги ОСОБА_1 на постанову по справі про адміністративне правопорушення №ЕГА 1343538 від 25.02.2024 в зазначений ст. 289 КУпАП строк. Також відсутні докази звернення ОСОБА_1 з заявою про поновлення строку звернення зі скаргою на постанову по справі про адміністративне правопорушення №ЕГА 1343538 від 25.02.2024.
Посилання апелянта на те, що ним отримано 12.03.2024 постанову про адміністративне правопорушення №ЕГА 1343538 від 25.02.2024. є необґрунтованим, оскільки належних доказів, зокрема конверту з відміткою «Укрпошти» про таке отримання матеріали справи не містять. 
Як визначено ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу у встановлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної служби.
Як вбачається наявної в матеріалах справи постанови про відкриття виконавчого провадження, документ (постанова про адміністративне правопорушення №ЕГА 1343538 від 25.02.2024 що пред`явлений до виконання) вступив в законну силу (набрав чинності ) 06.03.2024.
Разом з тим, як вже зазначено, штраф у добровільному порядку позивачем сплачений не був, доказів його сплати матеріали справи не містять, а відтак, у відповідача виник обов`язок направити постанову до органу державної виконавчої служби для примусового виконання.
Отже, щодо посилання позивача на передчасність направлення постанови на примусове виконання, то суд першої інстанції вірно вважав таке необґрунтованим, оскільки матеріалами справи не підтверджено наявності обставин, які б зупиняли виконання постанови або позбавляли її юридичної сили.
Також суд першої інстанції вірно вказав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач діяв поза межами повноважень або з порушенням встановленої процедури, а сам факт незгоди позивача з постановою відповідача не є підставою для визнання дій відповідача протиправними.
Стосовно вимоги про визнання бездіяльності протиправною, то суд першої інстанції вірно вказав, що обов`язку відкликати постанову у відповідача не виникало, оскільки така постанова є чинною, не скасованою у встановленому законом порядку та підлягає виконанню.
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки така є похідною від основних вимог то і задоволенню не підлягає у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
Щодо строку звернення до суду з даним позовом то колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що позивач був обізнаний про винесення постанови про адміністративне правопорушення від 25.02.2024 року №ЕГА 1343538 у день її складання, що підтверджується копією постанови долученої позивачем до матеріалів справи разом із заявою про усунення недоліків від 12 червня 2025 року.
Разом з тим, до суду з даним позовом позивач звернувся лише 14 квітня 2025 року, тобто з пропуском установленого законом строку звернення до адміністративного суду.
Доказів наявності об`єктивних причин, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду з позовом про захист свого порушеного права, позивачем до суду не надано.
Враховуючи все викладене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції що в задоволенні позову слід відмовити.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2026 року у справі № 260/2666/25 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя | | І. І. Запотічний
судді | | Т. І. Шинкар
| | Н. В. Бруновська
Повне судове рішення складено 09.09.2026