КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2026 року справа №320/14025/26
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративну справу за ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 НОМЕР_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (адреса місто Київ вулиця Володимирська, 26 01001 ЄДРПОУ 00034039) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Представник ОСОБА_1 звернувся у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить суд:
- Визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірі меншому, ніж визначено законодавством;
-Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити (з врахуванням раніше здійснених виплат) ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року включно, із урахуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, та виплатити її із одночасною компенсацією сум утриманого податку на доходи фізичних осіб;
-Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію у фіксованому розмірі (індексацію-різницю) у розмірі 3 690 грн 61 коп. на місяць за період з 01.03.2018 року по 04.11.2021 року включно, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, та виплатити її із одночасною компенсацією сум утриманого податку на доходи фізичних осіб.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю – Вісьтак М. Я.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України до 04 листопада 2021 року. Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 27.10.2021 № 1090-ос його було звільнено з військової служби за станом здоров`я, а наказом від 04.11.2021 № 1128-ос виключено зі списків особового складу. Після звільнення у позивача виникли сумніви щодо правильності нарахування та виплати грошового забезпечення як під час проходження військової служби, так і при звільненні. З метою перевірки правильності проведених нарахувань ним було отримано правничу допомогу, у межах якої до відповідача та архівної установи направлено адвокатські запити про надання відповідної інформації та документів. За результатами розгляду адвокатських запитів були отримані відповіді разом із запитуваними документами, зокрема особистими картками грошового забезпечення позивача за відповідні роки та архівними відомостями до них. На підставі аналізу зазначених документів позивач дійшов висновку, що відповідачем було порушено його право на отримання грошового забезпечення у розмірах, визначених законодавством, зокрема в частині правильного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, гарантованої статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». ОСОБА_1 вважає, що при визначенні індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 відповідач повинен був застосовувати січень 2008 року як місяць, з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць). На його думку, застосування у зазначений період інших базових місяців суперечить вимогам законодавства та порушує його право на належне отримання індексації грошового забезпечення. На підтвердження своєї позиції ОСОБА_1 посилається на сформовану практику Верховного Суду, зокрема постанову від 31.01.2024 у справі № 320/9152/21, відповідно до якої для військовослужбовців у зазначений період базовим місяцем для проведення індексації є січень 2008 року. Крім того, позивач вважає, що відповідач неправомірно не нарахував та не виплачував йому з 01.03.2018 так звану «індексацію-різницю», передбачену абзацами третім, четвертим, п`ятим та шостим пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078. Позивач зазначає, що з 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, якою було підвищено посадові оклади військовослужбовців. При цьому відповідач після зазначеного підвищення здійснював лише поточну індексацію, яка визначається відповідно до абзаців першого та другого пункту 5 Порядку № 1078, однак не застосував положення абзаців третього-шостого цього пункту щодо виплати індексації-різниці. На думку позивача, під час визначення права на індексацію-різницю у березні 2018 року відповідач повинен був врахувати, що його грошове забезпечення за лютий 2018 року (без урахування матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги СПП) становило 21 943,70 грн, тоді як за березень 2018 року становило 22 716,24 грн. Таким чином, розмір підвищення доходу у зв`язку зі зміною посадових окладів склав 772,54 грн. ОСОБА_1 зазначає, що при визначенні розміру підвищення доходу мають враховуватися фактично виплачені у відповідному місяці складові грошового забезпечення, незалежно від того, за який період вони були нараховані. Виходячи з положень абзацу четвертого пункту 5 Порядку № 1078, ОСОБА_1 вважає, що належна йому у березні 2018 року сума індексації-різниці мала визначатися як різниця між сумою можливої індексації у розмірі 4 463,15 грн та сумою підвищення доходу у розмірі 772,54 грн, що становить 3 690,61 грн. Посилаючись на абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078, позивач зазначає, що індексація-різниця у зазначеному розмірі підлягала щомісячному нарахуванню та виплаті починаючи з 01.03.2018 і до 04.11.2021, оскільки протягом цього періоду законодавчого підвищення посадових окладів військовослужбовців не відбувалося. За розрахунком позивача, період невиплати індексації-різниці становить 44 місяці, а загальний розмір недоплаченої індексації складає 162 386,84 грн (3 690,61 грн х 44 місяці). З огляду на викладене, ОСОБА_1 вважає, що має право на нарахування та виплату індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 04.11.2021 у порядку та розмірах, визначених законодавством, а її ненарахування та невиплата свідчать про порушення його права на належне грошове забезпечення.
22.04.2026 подано письмовий відзив, у якому відповідач заперечує проти задоволення позову та зазначає, що відсутні правові підстави для застосування при обчисленні індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 січня 2008 року як базового місяця. На обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на те, що у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності 15.12.2015 та застосовувалася з 01.12.2015, було істотно змінено порядок проведення індексації грошових доходів населення. Відповідач зазначає, що після внесення зазначених змін місяцем підвищення вважається місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (посадових окладів), тоді як до внесення змін базовий місяць визначався також у разі збільшення інших постійних складових заробітної плати. Таким чином, починаючи з 01.12.2015, обчислення індексу споживчих цін здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення посадового окладу за відповідною посадою. Разом із цим відповідач вказує, що постановою Кабінету Міністрів України № 1013 було підвищено посадові оклади працівників окремих галузей бюджетної сфери, однак таке підвищення не стосувалося військовослужбовців. Оскільки у період з 01.12.2015 по 01.03.2018 посадові оклади військовослужбовців не змінювалися, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для застосування січня 2008 року як базового місяця при розрахунку індексації грошового забезпечення позивача. Крім того, відповідач посилається на пункт 6 Порядку № 1078 у редакції, чинній станом на січень 2016 року, відповідно до якого індексація здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. За твердженням відповідача, у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань індексація грошового забезпечення військовослужбовцям у 2016-2018 роках не нараховувалася. Водночас відповідач зазначає, що на виконання розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.03.2020 № Т/116-1743 позивачу було виплачено заборгованість з індексації за спірний період у сумі 32 041,25 грн, яка також включала індексацію за листопад 2021 року. З огляду на викладене відповідач вважає, що правові підстави для проведення перерахунку індексації за період з січня 2016 року по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як базового місяця відсутні. Щодо позовних вимог про нарахування та виплату індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 04.11.2021 відповідач зазначає, що з 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, якою встановлено нові підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців. Відповідач посилається на офіційні дані Державної служби статистики України щодо індексу споживчих цін та зазначає, що наростаючим підсумком індекс споживчих цін перевищив поріг індексації лише у листопаді 2018 року. У зв`язку з цим, на думку відповідача, за період з 01.03.2018 по листопад 2018 року індексація грошового забезпечення позивача становила 0 грн, а її нарахування та виплата розпочалися лише з грудня 2018 року. При цьому відповідач не заперечує, що Порядком № 1078 передбачено можливість виплати двох видів індексації, а саме поточної індексації та індексації-різниці, що також підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21. Відповідач зазначає, що відповідно до абзаців третього, четвертого та шостого пункту 5 Порядку № 1078 право на отримання індексації-різниці виникає лише у випадку, якщо розмір підвищення доходу у місяці підвищення тарифних ставок є меншим або дорівнює сумі можливої індексації, що склалася у цьому місяці. У такому разі індексація-різниця визначається як різниця між сумою можливої індексації та розміром підвищення доходу. На думку відповідача, березень 2018 року є місяцем підвищення доходу позивача, з якого відповідно до пунктів 5 та 10-2 Порядку № 1078 має здійснюватися подальше обчислення індексу споживчих цін. Відповідач звертає увагу, що для вирішення питання про наявність права на індексацію-різницю необхідно встановити: розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року; суму можливої індексації, яка склалася у цьому місяці; а також співвідношення між зазначеними величинами. При цьому розмір підвищення доходу визначається як різниця між сумою грошового забезпечення у березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у січні 2018 року із врахуванням лише тих складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру. Водночас відповідач зазначає, що оскільки, на його переконання, відсутні правові підстави для застосування січня 2008 року як базового місяця при розрахунку індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, відсутні також підстави для використання величини 4 463,15 грн як суми можливої індексації станом на березень 2018 року. З огляду на наведене відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.
Процесуальні засади розгляду справи у письмовому провадженні.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
Встановлені судом обставини.
ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України.
Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 27.10.2021 № 1090-ос позивача звільнено з військової служби за станом здоров`я, а наказом від 04.11.2021 № 1128-ос виключено зі списків особового складу.
Після звільнення представником позивача були направлені адвокатські запити до Адміністрації Державної прикордонної служби України та архівної установи щодо надання інформації і документів стосовно нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу.
За результатами розгляду зазначених запитів представником позивача отримано, зокрема, особисті картки грошового забезпечення та архівні відомості щодо нарахування грошового забезпечення позивача за відповідні періоди.
З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є правильність нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із визначенням базового місяця, а також наявність підстав для нарахування та виплати індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 04.11.2021 відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Згідно з особистою карткою грошового забезпечення позивача за 2018 рік, посадовий оклад позивача у січні та лютому 2018 року становив 1 840,00 грн, а починаючи з березня 2018 року, у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, був збільшений до 8 740,00 грн.
Відповідно до особистої картки грошового забезпечення, розмір грошового забезпечення позивача без урахування матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у лютому 2018 року становив 21 943,70 грн, а у березні 2018 року 22 716,24 грн.
Таким чином, розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року становив 772,54 грн (22 716,24 грн - 21 943,70 грн).
Також із матеріалів справи вбачається, що на виконання розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.03.2020 № Т/116-1743 позивачу було виплачено заборгованість з індексації грошового забезпечення за спірний період у сумі 32 041,25 грн, що сторонами не заперечується.
Не погоджуючись із порядком визначення базового місяця для проведення індексації та вважаючи, що відповідачем безпідставно не було нараховано і виплачено індексацію-різницю з 01.03.2018 по 04.11.2021, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Релевантні джерела права й акти їхнього застосування. 
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон № 1282-ХІІ).
Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 (далі – Порядок № 1078).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 1078 цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 2 Порядку № 1078 обумовлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
За приписами пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Оцінка та висновки суду по суті спору.
Щодо вимоги нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) - січень 2008 року.
Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзаци 2, 5 пункту 4 Порядку №1078).
З 01.12.2015 положення Порядку №1078 діють зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013), і згідно з пояснювальною запискою до проєкту цієї Постанови, метою цього акта є внесення змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.
У зв`язку із цим Постановою №1013 удосконалено механізм проведення індексації доходів громадян, у тому числі з урахуванням періодів підвищення заробітної плати працівників (зокрема, пункт 5 Порядку № 1078 викладено у новій редакції).
Так, пунктом 5 Порядку №1078 (в редакції до 15.03.2018, тобто на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Тобто, відповідно до пункту 5 Порядку №1078 в редакції, яка діяла до 15.12.2015, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, в тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.
Відповідно до вимог абзацу 3 пункту 10-1 Порядку №1078 (в редакції, чинній до 15.12.2015) обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснювалось з місяця прийняття працівника на роботу.
Відповідно до пункту 6 Порядку №1078 (в редакції до 15.03.2018) виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Отже, з вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.
Проведення індексації у зв`язку із зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.
Порівняльний аналіз законодавства про індексацію грошових доходів дає підстави стверджувати про те, що новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення:
- до 01.12.2015 був місяць прийняття працівника на роботу та місяць збільшення заробітної плати;
- після 01.12.2015 є місяць збільшення тарифної ставки (окладу).
Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 19.05.2022 у справі №200/3859/21, який підлягає обов`язковому врахуванню у даній справі.
Отже, внаслідок змін, запроваджених Постановою № 1013, з 01.12.2015 діють єдині правила проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення, виходу на роботу чи зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.
Внаслідок цих змін Порядок № 1078 у редакції, що застосовується з 01.12.2015, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати.
Для проведення індексації з 01.12.2015 замість терміну, вжитого відповідачем листі-відповіді на звернення позивача, а саме: «базовий місяць», використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.
Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Таке визначення цього поняття виходить із системного тлумачення пункту 5 Порядку № 1078 у редакції, яка була запроваджена з 01.12.2015.
Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож із 01.12.2015 зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.
У цьому полягає одна з основних відмінностей поняття «місяць підвищення доходу» від терміну «базовий місяць», позаяк визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.
Водночас вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.
Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, розрахунок індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 01.12.2015 не прив`язаний до місяця прийняття (переведення, виходу) на службу чи місяця зростання грошового забезпечення за рахунок будь-якої його постійної складової.
Із 01.12.2015 відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу військовослужбовця та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №1294, яка була чинна до 28.02.2018), яка набрала законної сили з 01.01.2008, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил затверджено Додатком 25 до Постанови №1294.
Від січня 2008 року оклад за посадою позивача не змінювався. Він змінився лише в березні 2018 року на підставі Постанови № 704, якою затверджено нову схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту згідно з додатком 6.
У зв`язку з цим, суд вважає, що збільшення заробітної плати позивача відбулося з набранням чинності Постанови КМУ №1294, саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, оскільки наступне підвищення розміру грошового забезпечення позивача за рішенням Уряду відбулось саме з 01.03.2018 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі-Постанова №704), за результатом чого з 01.03.2018 базовим місяцем для розрахунку індексації став березень 2018 року.
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 12.04.2023 у справі № 420/6982/21, 28.02.2024 у справі №120/11178/21-а та від 06.07.2023 у справі №560/6684/22.
Суд зауважує, що в силу норм Порядку №1078, які були чинними на момент початку проходження позивачем військової служби у відповідача, січень 2008 року був базовим місяцем для проведення індексації його грошового забезпечення. 
Водночас, відповідачем не надано належних та допустимих доказів фактичної виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.
Так, у постановах від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а, від 12.05.2022 у справі № 200/7006/21, від 09.03.2023 у справі № 160/6645/21, від 17.01.2025 у справі № 160/19515/23 Верховний Суд виснував, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування особи на грошовому забезпеченні та обмежене фінансування жодним чином не впливає на його право отримати індексацію грошового забезпечення. Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. 
Проведення відповідачем індексації грошового забезпечення позивача з період з 01.01.2016 по 28.02.2018 без урахування місяцем підвищення доходу – січень 2008 року порушило його права на проведення індексації у визначеному законом розмірі.
Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січня 2008 року, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Щодо позовної вимоги стосовно компенсації податку з доходів фізичних осіб.
Відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 (далі Порядок №44), грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Пунктом 3 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Пункти 4 та 5 Порядку №44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
З огляду на викладене, вимоги позивача в частині компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, також мають бути задоволені.
Аналогічний підхід Верховний Суд застосував у постановах від 27 вересня 2023 року у справі № 420/23176/21, від 27 вересня 2023 року у справі № 420/23176/21, від 31 січня 2024 року у справі № 320/6441/22, від 18 квітня 2024 року у справі № 160/10789/22, від 30 квітня 2024 року у справі № 360/700/23 та від 07 травня 2025 року у справі № 560/15993/24.
Отже, з урахуванням наведеного правового регулювання та фактичних обставин справи суд вказує, що нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.
Щодо вимог позивача нарахувати та виплатити індексацію у фіксованому розмірі (індексацію-різницю) у розмірі 3 690 грн 61 коп. на місяць за період з 01.03.2018 року по 04.11.2021 року включно, суд вказує наступне.
Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці». Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
З 01.12.2015 (дата початку застосування Постанови № 1013) в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація не нараховується/нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Абзац 3 пункту 5 Порядку № 1078 з 15.03.2018 й дотепер діє у редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 28.02.2018 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі - Постанова № 141) та передбачає, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 застосовується з 01.12.2015 й дотепер у редакції Постанови № 1013 та встановлює таке правило: якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу та розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Абзац 5 пункту 5 Порядку № 1078 застосовувався з 01.12.2015 в редакції Постанови № 1013 і передбачав, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакціях Постанови № 1013 та Постанови № 141) додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
У справі № 560/752/24 (постанова від 11.04.2025) Верховний Суд дійшов висновку, що системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 у редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що нарахування і виплата індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Ураховуючи, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, повноваження відповідача щодо виплати цієї суми індексації не є дискреційними.
Буквальний спосіб тлумачення абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен установити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) - визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року. В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункту 5 Порядку №1078); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б) - визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася в березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
У такому випадку, як уже зазначалося, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Такий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 12.04.2023 у справах № 420/6982/21, № 560/13302/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 03.05.2023 у справі № 160/10790/22, від 09.05.2023 у справах № 400/12702/21, № 120/2234/22-а, № 560/538/22, № 580/8769/21, від 10.05.2023 у справі № 260/5461/21, від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22, від 06.07.2023 у справі № 240/23550/21, від 27.07.2023 у справі № 160/12028/22, від 03.08.2023 у справі № 420/23183/21, від 15.08.2023 у справах № 580/9339/21, № 400/3784/22, № 520/1800/22, від 17.08.2023 у справах № 160/4155/22, № 580/3967/22, від 28.08.2023 у справі № 420/17338/22, від 07.09.2023 у справах № 480/5766/22, № 160/16084/22, № 420/12787/22, від 26.09.2023 у справі № 200/4531/22, від 27.09.2023 у справі № 420/23176/21, від 09.11.2023 у справах № 420/3131/22, № 420/4325/23, від 30.11.2023 у справі № 420/616/23, від 06.12.2023 у справі № 160/16075/22, від 07.12.2023 у справі № 360/381/23, від 20.12.2023 у справі № 560/6693/22, від 21.12.2023 у справі № 420/10945/22, від 05.02.2024 у справі № 360/383/23, від 04.04.2024 у справі № 160/4155/22, від 18.04.2024 у справі № 280/4812/23, від 30.04.2024 у справі № 360/700/23, від 06.06.2024 у справі № 280/4745/23, від 27.06.2024 у справах № 440/1497/22, № 580/602/22 та інших.
Застосовуючи наведений підхід і ураховуючи, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова № 704, якою були встановлені нові розміри окладів в тому числі осіб рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, - березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким необхідно здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в березні 2018 року розрахована наступним чином: лютий 2008 року 102,7% (індекс споживчих цін до попереднього місяця згідно з даними Держстату) = 1,027; березень 2008 року 103,8% = 1,038; квітень 2008 року 103,1% = 1,031; травень 2008 року 101,3% = 1,013; вересень 2008 року 101,3% = 1,013; жовтень 2008 року 101,7% = 1,017; листопад 2008 року 101,5% = 1,015; грудень 2008 року 102,1% = 1,021; січень 2009 року 102,9% = 1,029; лютий 2009 року 101,5% = 1,015; березень 2009 року 101,4% = 1,014; травень 2009 року 101,4% = 1,014; червень 2009 року 101,1% = 1,011; жовтень 2009 року 101,4% = 1,014; листопад 2009 року 101,1% = 1,011; січень 2010 року 102,7% = 1,027; лютий 2010 року 101,9% = 1,019; вересень 2010 року 103,5% = 1,035; грудень 2010 року 101,6% = 1,016; березень 2011 року 103,3% = 1,033; квітень 2011 року 101,3% = 1,013; червень 2011 року 101,2% = 1,012; березень 2014 року 101,98% = 1,020; квітень 2014 року 103,3% = 1,033; травень 2014 року 103,8 = 1,038; липень 2014 року 101,4% = 1,014; вересень 2014 року 103,72% = 1,037; жовтень 2014 року 102,4% = 1,024; листопад 2014 року 101,9% = 1,019; грудень 2014 року103,0% = 1,030; січень 2015 року 103,1% = 1,031; лютий 2015 року 105,3 = 1,053; березень 2015 року 110,8% = 1,108; квітень 2015 року 114% = 1,140; травень 2015 року 102,2% = 1,022; листопад 2015 року 101,55% = 1,016; квітень 2016 року 105,79% = 1,058; жовтень 2016 року 104,0% = 1,040; січень 2017 року 103,85% = 1,038; квітень 2017 року 103,74% = 1,037; липень 2017 року 103,13% =1,031; жовтень 2017 року 103,12% = 1,031; січень 2018 року 103,44% = 1,034.
Величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення розрахована наростаючим підсумком за період з лютого 2008 по січень 2018, а саме: 1,027 х 1,038 х 1,031 х 1,013 х 1,013 х 1,017 х 1,015 х 1,021 х 1,029 х 1,015 х 1,014 х 1,014 х 1,011 х 1,014 х 1,011 х 1,027 х 1,019 х 1,035 х 1,016 х 1,033 х 1,013 х 1,012 х 1,020 х 1,033 х 1,038 х 1,014 х 1,037 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,140 х 1,022 х 1,016 х 1,058 х 1,040 х 1,038 х 1,037 х 1,031 х 1,031 х 1,034 = 3,533 (353,3%).
Отже, величина приросту індексу споживчих цін становить 353,3% (наростаючий індекс споживчих цін) - 100% = 253,3%.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб у березні 2018 року складав – 1 762,00 грн.
Відтак, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року становить 4 463,15 грн. (1 762,00 грн. х 253,30% /100 = 4 463,15 грн). 
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 23.05.2024 у справі № 160/15411/23, від 08.11.2024 у справі № 200/16532/21, 25.09.2025 у справі № 320/15393/21.
Так, судом встановлено, що відповідно до особистої картки грошового забезпечення позивача за 2018 рік розмір грошового забезпечення позивача у лютому 2018 року, без урахування матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, становив 21 943,70 грн, до складу якого входили: посадовий оклад у розмірі 1 840,00 грн, оклад за військове звання 135,00 грн, надбавка за вислугу років 790,00 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань 1 797,25 грн, надбавка за кваліфікацію 101,20 грн, надбавка за службу в умовах режимних обмежень 276,00 грн, надбавка за ОУС 276,00 грн та премія 16 728,25 грн.
Згідно з архівною відомістю за 2018 рік розмір грошового забезпечення позивача у березні 2018 року становив 22 716,24 грн, з яких: посадовий оклад 8 740,00 грн, оклад за військове звання 1 480,00 грн, надбавка за вислугу років 5 110,00 грн, надбавка за кваліфікацію 611,80 грн, надбавка за службу в умовах режимних обмежень 1 311,00 грн, премія від окладу 5 244,00 грн та щомісячна додаткова грошова винагорода 219,44 грн.
Таким чином, судом встановлено, що внаслідок підвищення посадових окладів військовослужбовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 розмір грошового доходу позивача у березні 2018 року збільшився на 772,54 грн (22 716,24 грн - 21 943,70 грн).
При цьому суд зазначає, що при визначенні розміру підвищення доходу у місяці підвищення посадових окладів враховуються складові грошового забезпечення, які фактично виплачені у відповідному місяці та не мають разового характеру, незалежно від того, за який період вони нараховані.
Такий підхід відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 11.11.2021 у справі № 240/5760/20 та від 14.11.2021 у справі № 240/12040/19.
Щодо необхідності визначення фіксованої величини індексації, яка підлягає врахуванню при нарахуванні та виплаті відповідачем позивачу, суд зазначає таке.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що такий спонукаючий спосіб захисту, враховуючи характер спірних правовідносин, є належним і ефективним, адже здатний забезпечити реальне поновлення прав особи у випадку задоволення позову. 
Тому, для належного і ефективного захисту прав та інтересів позивача, судам необхідно перевірити обґрунтованість розрахованих позивачем сум індексації, розрахувати їх і, відповідно, у судовому рішенні вказати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити. 
Наведена позиція ґрунтується на тому, що застосований судами спосіб захисту не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини і не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, якщо суди в ухвалених рішеннях не розрахували та не визначили конкретних сум індексації грошового забезпечення, які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити позивачу, не перевірили розраховану позивачем суму індексації (постанови Верховного Суду від 10.07.2024 у справі № 380/21613/21, від 11.04.2025 у справі № 560/752/24, від 11.04.2025 у справі № 620/7745/23).
Відповідно до абзацу четвертого пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення доходу визначається як різниця між сумою можливої індексації та розміром підвищення доходу.
Таким чином, розмір індексації-різниці грошового забезпечення позивача становить 3690,61 грн на місяць (4463,15 грн - 772,54 грн).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу індексацію-різницю за період з 01 березня 2018 року по 04 листопада 2021 року, виходячи із щомісячної фіксованої величини 3690,61 грн, відповідно до вимог абзаців третього, четвертого, п`ятого та шостого пункту 5 Порядку № 1078.
За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю за період з 01.03.2018 по 04.11.2021 виходячи із щомісячної фіксованої величини 3690,61 грн, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до вимог законодавства та з урахуванням раніше здійснених виплат.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на наведе, оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати.
Керуючись статтями 2, 17, 77, 90, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

вирішив:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (адреса: 01001, місто Київ вулиця Володимирська, 26, ЄДРПОУ 00034039) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
2. Визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірі меншому, ніж визначено законодавством. 
3. Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити (з врахуванням раніше здійснених виплат) ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року включно, із урахуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, та виплатити її із одночасною компенсацією сум утриманого податку на доходи фізичних осіб. 
4. Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію у фіксованому розмірі (індексацію-різницю) у розмірі 3 690 грн 61 коп. на місяць за період з 01.03.2018 року по 04.11.2021 року включно, відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, та виплатити її із одночасною компенсацією сум утриманого податку на доходи фізичних осіб.
5. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.