ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 22-ц/821/1547/26	Головуючий по першій інстанції	
Справа № 697/696/26 Категорія: на ухвалу 	Сивухін Г. С. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю.  В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року 

м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Карпенко О.В., Василенко Л.І., 

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,

відповідач – ОСОБА_2 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу – представник ОСОБА_2 – адвокат Хорошун Оксана Володимирівна,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Хорошун Оксани Володимирівни на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2026 року (у складі судді Сивухіна Г.С.) про повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Стеблина Сергій Вячеславович про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

в с т а н о в и в :

В березні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із позовною заявою до ОСОБА_2 про виділення в натурі 2/5 частки земельної ділянки, припинення права спільної часткової власності на земельну ділянку.
16.04.2026 до суду першої інстанції надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Стеблина Сергій Вячеславович, в якій просить визнати недійсним договір купівлі-продажу часток у праві власності на земельну ділянку з розташованим на ній житловим будинком, укладений 21.11.2023 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу у Черкаській області, зареєстрований в реєстрі за № 3757.
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.05.2026 зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним повернуто заявнику.
Така ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що пред`явлений первісний та зустрічний позови хоч і є взаємопов`язаними, однак відрізняються предметом доказування, з`ясування відмінних обставин, що регулюються різними нормами матеріального права. Їх спільний розгляд не сприятиме оперативному вирішенню спору та істотно розширить предмет доказування.
Не погоджуючись із такою ухвалою суду, представником ОСОБА_2 – адвокатом Хорошун О.В. через підсистему «Електронний суд» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.05.2026 та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо прийняття зустрічного позову до спільного розгляду.
В обґрунтування зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена внаслідок порушення норм процесуального права та неправильного застосуванню норм матеріального права.
Вказує, що метою пред`явлення зустрічного позову є спільний розгляд позовів в інтересах процесуальної економії, а в ряді випадків – уникнення постановлення суперечливих судових рішень.
Скаржник звертає увагу на те, що в разі задоволення зустрічного позову виключається можливість виділення в натурі частки земельної ділянки, яку просить виділити у натурі ОСОБА_1 , а тому є доцільність у спільному розгляді даних позовів.
10.06.2026 на адресу Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 – адвоката Назаренко А.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Так, зазначає, що прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним не є обов`язком суду, що розглядає справу, а належить до його дискреційних повноважень, при цьому, сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок, коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо) і, крім цього, повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що оцінюється виключно судом у кожній окремій справі.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16.06.2026 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.
Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним.
За своєю сутністю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача.
Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.
Отже, зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів). 
Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 200/22329/14-ц.
Враховуючи викладене, взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному: обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному та правильному вирішенню спору, взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; вимоги за зустрічним та первісним позовами можуть зараховуватись; задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову.
Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом первісного позову є виділення в натурі 2/5 часток земельної ділянки, яка перебуває у спільній частковій власності. В обґрунтування цих вимог первісний позивач посилається на наявність у нього права власності, набутого на підставі договору купівлі-продажу.
Предметом зустрічного позову є визнання вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки недійсним з підстав порушення статей 203, 215 ЦК України та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Таким чином, між первісним та зустрічним позовами існує очевидний, нерозривний матеріально-правовий та процесуальний зв`язок, оскільки обидва позови стосуються одного й того самого нерухомого майна, а правовідносини сторін виникають з одного правочину.
При задоволенні зустрічного позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним повністю виключається можливість задоволення первісного позову про виділ частки в натурі, оскільки у разі недійсності правочину первісний позивач втрачає статус співвласника майна, а отже, втрачає і саме право вимагати його поділу.
Посилання суду першої інстанції на недоцільність спільного розгляду є безпідставним, оскільки роз`єднання цих вимог та їх розгляд у різних провадженнях призведе до штучного затягування вирішення спору.
Суд першої інстанції не звернув уваги на зміст зустрічних позовних вимог, які є взаємопов`язані з первісним позовом. Задоволення одного позову виключає задоволення іншого. Таке вирішення спору є ефективним.
Відтак, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції у порушення зазначених вимог закону дійшов передчасного висновку щодо повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 .
Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відтак, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п .4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367-369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Хорошун Оксани Володимирівни задовольнити.
Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2026 року про повернення зустрічної позовної заяви у даній справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді Ю.В. Сіренко

О.В. Карпенко

Л.І. Василенко