Єдиний унікальний номер справи 333/3418/26
Номер провадження 2/333/3545/26

РІШЕННЯ
іменем України 
10 вересня 2026 року         місто Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя
у складі: за участю: | головуючого – судді секретаря судового засідання | Стоматова Е.Г. Бережної Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м. Бровари, Київська область, 07406) до ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:
26.03.2026 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 .. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.04.2019 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 2023725071_CARD та Відповідачу надано кредитні кошти, відповідно до умов та згідно порядку.
15.03.2024р. між АТ «ОТП БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №15/03/24 відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 2023725071_CARD від 30.04.2019 року. 
Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою, що становить 116 950 грн. 88 коп., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 60000 грн.; заборгованість за відсотками становить 56 950 грн. 88 коп. 
Справа надійшла в провадження судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С..
Ухвалою суду від 31 березня 2026 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. 
У зв`язку із тим, що 19 травня 2026 року суддя Холод Р.С. призначений на посаду судді Запорізького апеляційного суду, згідно указу Президента України № 397/2026 року від 19 травня 2026 року, на підставі розпорядження керівника апарату Комунарського районного суду міста Запоріжжя №72-к від 28 травня 2026 року відбувся повторний авторозподіл справи і автоматизованою системою документообігу суду 01 червня 2026 року було визначено суддю Стоматова Е.Г. для розгляду вказаної справи.
Ухвалою суду від 01 червня 2026 року суддею Стоматовим Е.Г. прийнято до свого провадження цивільну справу № 333/3418/26 за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» о ОСОБА_1  про стягнення заборгованості та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
09 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він позовні вимоги ТОВ « ДІДЖИ ФІНАНС» не визнає, оскільки на його думку, відносно вказаних вимог сплив строк позовної давності. Свою позицію обґрунтував тим, що остання операція з поповнення рахунку була здійснена ним 21.02.2022 року, а остання випадкова операція (оплата в мережі АТБ) відбулася 25.02.2022 року. Вважає, що оскілки позовна заява подана до суду в 2026 році, трирічний строк на звернення до суду позивачем пропущено і посилання на продовження такого строку через воєнний стан є недоречним, оскільки позивач є професійною фінансовою установою, яка працює безперервно та мала об`єктивну можливість звернутися до суду з межах загального строк. 
14 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій викладено заперечення проти вказівок відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Свою позицію представник позивача обґрунтував наступним. 30.04.2019 року між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2023725071_CARD (далі по тексту – Кредитний договір), та надано кредитні кошти, відповідно до умов та згідно порядку, визначеному кредитним договором, в сумі 34 348,00 грн., а також передбачено встановлення відновлюваної кредитної лінії із визначенням розміру кредитного ліміту; договір підписано відповідачем. Таким чином, за кредитним договором № 2023725071_CARD відповідач отримав два види кредиту: кредит у розмірі 34 348,00 грн зі строком 24 місяців та відновлювану кредитну лінію з установленим кредитним лімітом у розмірі 2 500,00 грн. (з можливістю його збільшення відповідно до умов кредитного договору) строком на 36 місяців (з правом пролонгації), що свідчить про укладення змішаного договору, що підтверджується, зокрема, паспортом споживчого кредиту (інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит). Кредитний договір № 2023725071_CARD від 30.04.2019 містить Додаток № 1 орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, з яким відповідач ознайомлений, що підтверджується його підписом. Посилаючись на ст. 82 ЦПК України, звертає увагу суду на те, що відповідач не заперечує факт укладання кредитного договору.
Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності за кредитним № 2023725071_CARD від 30.04.2019 представник позивача, з урахуванням норм ст.ст. 253,256,257,264,267 ЦК України, а також Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020 року, та яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), вважає, що строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12.03.2020 по 30.06.2023 року. Разом з цим, відповідно Закону України № 2120-IX від 15.03.2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, якій неодноразово було продовжено та який діє до тепер. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час. Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» Закону № 4434-IX від 14.05.2025, який набув чинності 04.09.2025, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено. Представник позивача звертає увагу суду, що за загальним правилом строк позовної давності за договором не сплинув, оскільки його перебіг був призупинений на період дії карантину та воєнного стану. Відповідно до Закону України № 4434-IX перебіг позовної давності відновлюється з 04.09.2025, тобто саме з цієї дати продовжується (а не завершується) її відлік. Таким чином, трирічний строк позовної давності за вказаним договором почав обчислюватися (продовжується) з 04.09.2025 та спливає 04.09.2028, якщо відсутні підстави для його переривання чи зупинення. Оскільки, представник позивача вважає вимоги позивача обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та чинним законодавством, то відповідач має обов`язок виконати зобов`язання в повному обсязі. Тому просить суд задовольнити у повному обсязі позові вимоги позивача у справі № 333/3418/26 за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
15 червня 2026 року через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких просив суд відхилити аргументи Позивача, зазначені ним у відповіді на відзив, та повністю відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідач вважає, що позивач сам документально підтвердив пропуск строку. На його думку, з наданого Позивачем подетального розрахунку заборгованості відповідача (зокрема, на фінальних сторінках 35–39), будь-який рух коштів за рахунком повністю припинився, а його останній платіж був здійснений у лютому 2022 року (до початку повномасштабного вторгнення та введення воєнного стану). Відповідно, перебіг строку позовної давності розпочався у березні 2022 року. Відповідач вважає, що загальний 3-річний строк позовної давності закінчився у лютому 2025 року. Позивач викупив цей борг у АТ «ОТП БАНК» ще 15 березня 2024 року — тобто за рік до закінчення загального строку давнини. Будучи професійним учасником фінансового ринку та маючи безперешкодний щоденний доступ до правосуддя та системи «Електронний суд», Позивач без будь-яких поважних причин понад два роки з моменту викупу ігнорував звернення до суду і подав позов лише у 2026 році. Відповідно до ст. 262 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Також відповідач в своєму запереченні зазначає, що заявлена Позивачем сума у розмірі 60 000 грн відсотків є кабальною, безпідставною та нарахованою в період дії воєнного стану, що прямо порушує пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який в період дії воєнного стану в Україні звільняє позичальника від відповідальності за прострочення та керівництво фінансових установ зобов`язує не нараховувати будь-які штрафні санкції, пеню або додаткові відсотки за прострочення кредитів. Також, на думку відповідача, автоматичне подовження строків для фінансових компаній без доведення поважності причин, чому вони не могли подати позов вчасно (враховуючи безперебійну роботу судів), суперечить актуальній правовій позиції Верховного Суду України. Тому просить суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та повністю відмовити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього 59 000 грн тіла кредиту та 60 000 грн відсотків.
24 червня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення на правову позицію відповідача, згідно яких під час карантину, який був запроваджений КМУ нарахування подвійних відсотків у простроченні було призупинено, але нарахування за стандартною відсотковою ставкою можливе і дозволено. Закон № 533-ІХ передбачає, що за прострочення по виконанню зобов`язань за споживчими кредитами у період з 1 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. 
Відповідно до ч. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. 
Відповідно до ч. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Отже, звільнення від відповідальності поширюється на штрафні санкції, встановлені як договором, так і законодавством. Це означає, що позичальник звільняється від сплати неустойки (пені та/або штрафу) або інших негативних наслідків, передбачених договором та законом, у разі, якщо позичальник порушить свої зобов`язання за споживчим кредитом, тобто неповністю або невчасно оплатить черговий внесок по кредиту або інший передбачений договором платіж. 
Закон № 533-ІХ звільняє від штрафних санкцій та забороняє підвищувати процентну ставку за споживчими кредитами, а Закон № 540-ІХ поширює заборону підвищувати процентну ставку на всі кредитні договори. Таким чином, законодавство не звільняє позичальника від обов`язку платити вчасно і в повному обсязі за кредитом (тіло боргу та проценти), а лише звільняють позичальника від штрафних санкцій за порушення цих обов`язків (щодо споживчих кредитів) та гарантують, що кредитор в цей період не погіршить умови договору для позичальника, зокрема не підвищить процентну ставку за кредитом. 
Водночас проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, не є предметом стягнення у даній справі, оскільки Позивач не заявляє вимог про стягнення трьох відсотків річних або інфляційні втрати. Враховуючи наведене, кожна складова заборгованості має документальне підтвердження у наданій Суду виписці за особовим рахунком. Тому просить суд задовольнити у повному обсязі позові вимоги позивача у справі № 333/3418/26 за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У судове засідання представник позивача не з`явився, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
У судове засідання відповідач не з`явився, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. 
Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Мотиви суду.
Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги позиції сторін, викладені у відзив, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив та додаткових поясненнях, приходить до наступного.
30.04.2019 року між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2023725071_CARD (далі по тексту – Кредитний договір), та надано кредитні кошти, відповідно до умов та згідно порядку, визначеному кредитним договором, в сумі 34 348,00 грн., а також передбачено встановлення відновлюваної кредитної лінії із визначенням розміру кредитного ліміту; договір підписано відповідачем. Таким чином, за кредитним договором № 2023725071_CARD відповідач отримав два види кредиту: кредит у розмірі 34 348,00 грн,. зі строком 24 місяців та відновлювану кредитну лінію з установленим кредитним лімітом у розмірі 2 500,00 грн. (з можливістю його збільшення відповідно до умов кредитного договору) строком на 36 місяців (з правом пролонгації), що свідчить про укладення змішаного договору, що підтверджується, зокрема, паспортом споживчого кредиту (інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит). Кредитний договір № 2023725071_CARD від 30.04.2019 містить Додаток № 1 орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, з яким відповідач ознайомлений, що підтверджується його підписом. 
Таким чином, ОСОБА_1 уклав Кредитний договір № 2023725071_CARD від 30.04.2019 із АТ «ОТП БАНК» та відповідачу надано кредитні кошти, відповідно до умов та згідно порядку, визначеному кредитним договором.
Факт укладання вказаного кредитного договору на умовах відповідачем не заперечується.
Однак, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого 15.03.2024 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №15/03/24, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 2023725071_CARD від 30.04.2019.
Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») становить 116 950 грн. 88 коп., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 60000 грн. 00 коп.; заборгованість за відсотками становить 56950 грн. 88 коп..
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається з положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів.
Відповідно до складеного АТ «ОТП Банк» розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2023725071_CARD становить 116 950 грн. 88 коп., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 60000 грн.; заборгованість за відсотками становить 56 950 грн. 88 коп. 
15.03.2024 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладений Договір факторингу №15/03/24, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 2023725071_CARD від 30.04.2019.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно зі ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як передбачено ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Суд зазначає, що позивачем доведено факт отримання кредиту та наявності заборгованості у відповідача.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Щодо строків позовної давності
Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). 
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). 
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. 
Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. 
Крім того, частинами 1, 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Як встановлено з матеріалів справи, кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем укладено 30 квітня 2019 року строком до 30 квітня 2021 року (дата остаточного повернення кредиту). З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається та не заперечується відповідачем, що остання операція з поповнення рахунку була здійснена ним 21.02.2022 року, що свідчить про визнання ОСОБА_1 станом на цю дату свого боргу, а отже 21.02.2022 року відбулося переривання перебігу строку позовної давності та він почався заново і період часу з 30.01.2019 року по 21.02.2022 року до нового строку не може бути зарахований. 
Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020 року, доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12.03.2020 по 30.06.2023 року. 
Разом з цим, відповідно Закону України № 2120-IX від 15.03.2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, якій неодноразово було продовжено та який діє до тепер. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 
Таким чином, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час. 
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» Закону № 4434-IX від 14.05.2025, який набув чинності 04.09.2025, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено.
Відтак, перебіг строку позовної давності відновлено з 04 вересня 2025 року, а отже позивачем не було пропущено строк звернення до суду з даним позовом. 
Щодо нарахування відсотків 
Кредитним договором № 2023725071_CARD від 30.04.2019 року передбачений обов`язок відповідача зі сплати відсотків за користування кредитними коштами. Як вбачається з розрахунку заборгованості, нарахування відсотків за користування кредитною лінією відбувалося в період з 30.05.2019 року по 01.03.2024 року, а нарахування відсотків за прострочену заборгованість по кредитній лінії – з 27.01.2021 року по 04.03.2024 року. 
Відповідно до ч. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, звільнення від відповідальності поширюється на штрафні санкції, встановлені як договором, так і законодавством. Це означає, що позичальник звільняється від сплати неустойки (пені та/або штрафу) або інших негативних наслідків, передбачених договором та законом, у разі, якщо позичальник порушить свої зобов`язання за споживчим кредитом, тобто неповністю або невчасно оплатить черговий внесок по кредиту або інший передбачений договором платіж. 
Закон № 533-ІХ звільняє від штрафних санкцій та забороняє підвищувати процентну ставку за споживчими кредитами, а Закон № 540-ІХ поширює заборону підвищувати процентну ставку на всі кредитні договори. 
Таким чином, законодавство не звільняє позичальника від обов`язку платити вчасно і в повному обсязі за кредитом (тіло боргу та проценти), а лише звільняють позичальника від штрафних санкцій за порушення цих обов`язків (щодо споживчих кредитів) та гарантують, що кредитор в цей період не погіршить умови договору для позичальника, зокрема не підвищить процентну ставку за кредитом.
Водночас проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, не є предметом стягнення у даній справі.
Крім того, суд не погоджується з позицією відповідача щодо того, що розмір нарахований відсотків по кредитному договору є несправедливим та завищеним, оскільки розмір таких відсотків за користування кредитом був погоджений сторонами в розмірі 0,01% протягом дії кредитного договору (пільговий період), та 5% в місяць поза межами пільгового періоду. 
Сума нарахованих процентів на момент відступлення права вимоги у розмірі 56 950 грн. 88 коп. не перевищує заборгованість за тілом кредиту, тому суд вважає, що такий розмір процентів не є завищеним, і не суперечить нормам Закону України «Про захист прав споживачів», а отже підлягає стягненню з відповідача.
Щодо витрат на правничу допомогу.
Вирішуючи вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно із ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача ТОВ «Діджи Фінанс» є ФОП Білецький Богдан Михайлович на підставі договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.07.2025.
Позивач на підтвердження понесених витрат в розмірі 7 000,00 грн надав: договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01.07.2025; додаткову угоду по договору № 42649746 від 01.07.2025; акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 27.11.2025; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Білецього Богдана Михайловича.
У пункті 4.8. Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.07.2025 сторонами погоджено тарифікацію наданих послуг клієнту.
Відповідно до акту надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 27.11.2025, виконавець (ФОП ОСОБА_2 ) надав, а клієнт (ТОВ «Діджи Фінанс») прийняв правову допомогу загальною вартістю 7 000,00 грн: правовий аналіз обставин спірних правовідносин, 1 год, загальна вартість 2 000,00 грн; складання позовної заяви, 2 год, 4 000,00 грн; формування додатків, 0,5 год, 500,00 грн; подання позовної заяви, 0,5 год, 500 грн; разом 7 000,00 грн.
У Постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19) викладено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Суд враховує, що (І) складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, (ІІ) позовна заява в цій справі є рамочною (уніфікованою) для позивача, (ІІІ) адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, (IV) справа розглядається у спрощеному провадженні, (V) позивач участі у судових засідань не приймав, тобто надання правничої допомоги адвокатому цій справі зводилося до складання позовної заяви.
Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 2 500,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, який підлягає стягненню на його користь з відповідача.
Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 137, 141, 142, 166, 256, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 205, 207, 252-259, 261, 525, 526, 549, 599, 610, 611, 626, 629, 639, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд, -

ВИРІШИВ:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м. Бровари, Київська область, 07406) до ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 42649746, адреса для листування: 07406, Київська обл., м.Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ», МФО: 334851) Кредитним договором № 20237255071_CARD від 30.04.2019 року у розмірі 116 950 гривень 88 копійок /сто шістнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень вісімдесят вісім копійок /.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 42649746, адреса для листування: 07406, Київська обл., м.Бровари, вул.Симона Петлюри, буд.21/1; IBAN: НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ», МФО: 334851) судовий збір у розмірі 2 662 гривні 40 копійок /дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок/ та судові витати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 2 500 гривень 00 копійок /дві тисячі п`ятсот гривень нуль-нуль копійок/.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.
Повний текст судового рішення складено 10 вересня 2026 року.

Суддя Комунарського районного суду 
міста Запоріжжя        Е.Г.Стоматов