Справа № 450/1432/26 Провадження № 3/450/1090/26	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Данилів Є.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, проживає за адресою АДРЕСА_1 
за ст. 124, 122-4 КУпАП,
в с т а н о в и в :
06.03.2026 року о 13.26 год. на а/д М06 Київ -Чоп 546 км + 50 м водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2115 н.з. НОМЕР_1 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, при зміні напрямку руху, а саме при перестроюванні з правої смуги руху в ліву здійснив зіткнення з автомобілем Ауді Q7 д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в лівій смузі руху в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3 б, 10.1, 10.3 ПДР України. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 612813 від 12.03.2026 року та доданих до нього матеріалів 06.03.2026 року о 13.26 год. на а/д М06 Київ -Чоп 546 км + 50 м водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2115 н.з. НОМЕР_1 будучи причетним до ДТП, не залишився на місці пригоди та не повідомив орган чи підрозділ поліції. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.10 а ПДР України.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, адвокат ОСОБА_1 – Грицик Д.С. в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 вину у вчиненні ДТП по статті 124 КУпАП визнав, стосовно залишення місця ДТП – фактично і не відчув зіткнення свого автомобіля з іншим автомоіблем, через значні габарити керованого ним автомобіля. Просить закрити провадження у справі стосовно залишення місця ДТП.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Дане правопорушення та вина ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 612801 від 12.03.2026 року, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників ДТП, іншими матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Оцінені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 "поза розумним сумнівом", тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення нею порушення вимоги п. 2.3 б, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України.
Таким чином, оцінивши всі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за яке підлягає адміністративній відповідальності, тому суд приймає рішення про застосування до нього адміністративного стягнення, у виді та межах, передбачених законом за його вчинення.
Вирішуючи питання про вид стягнення, з врахуванням особи правопорушника, відсутність обтяжуючих обставин, приходжу до висновку, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, у виді штрафу.
Будь-яких інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення матеріали справи не містять. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи доказів.
Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
З об`єктивної сторони адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-4 КУпАП виражаються в порушенні водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, а саме в залишенні водіями місця дорожньо-транспортної пригоди.
Із суб`єктивної сторони зазначений проступок вчиняється тільки у формі умисної вини.
Даних щодо умислу ОСОБА_1 на залишення місця пригоди, до якої він був причетний, матеріали справи не містять, і в судовому засіданні таких не встановлено.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.
Відповідно до ст. 122-4 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Тобто, виходячи із диспозиції даної статті слідує, що для кваліфікації дій правопорушника за даною статтею, необхідною умовою є наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, причетності до неї та умисел вказаної особи на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.
Однак суддею встановлено, що ОСОБА_1 не причетний до ДТП, яка ставиться йому в провину у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 612813 від 12.03.2026 року, а тому провадження по справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 38, 247, 268, 283, 284 КУпАП, суддя -
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 /вісімсот п`ятдесят/ грн. в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665,60 грн. судового збору.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 122-4 КУпАП, - закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя 	Є. О. Данилів