Справа № 147/2110/26 
Провадження № 3/147/834/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 серпня 2026 року с-ще Тростянець 

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Почкіна О. М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інваліда ІІ групи, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 12.08.2024, орган що видав 2610, РНОКПП НОМЕР_2 
за ч.1 ст.173-2 КУпАП
ВСТАНОВИЛА:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА №142035 від 20.08.2026 вбачається, що 20.08.2026 о 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_2 , що полягало у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 в суд прибув. Перед початком судового розгляду йому було роз`яснено права та обов`язки у відповідності до ст. 268 КУпАП. В судовому засіданні пояснив, що матір не ображав. Вказав, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вирішив подзвонити до сестри з мобільного телефону матері, однак потерпіла заперечувала проти цього, внаслідок такої суперечки він розбив мобільний телефон. Нецензурною лайкою щодо матері не висловлювався, не ображав її.
Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засідання вказала, що син її не ображав, відносно неї нецензурною лайкою не висловлювався, підтвердила, що будь-яку шкоду їй завдано не було. Пояснила, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння син розбив телефон під час виниклої суперечки. Поліцію викликала тому, що хвилювалася за здоров`я сина, оскільки в сина при алкогольному сп`янінні стаються напади, під час яких останній може завдати шкоду своєму здоров`ю. 
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положення КУпАП передбачають, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Крім того, ч. 2 ст.251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. 
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають лише діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Як вбачається з матеріалів справи, доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ВБА №142035 від 20.08.2026 вбачається, що 20.08.2026 о 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_2 , що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурної лайки, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю;
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.08.2026 про прийняття усної заяви від ОСОБА_2 , в якій вона просила прийняти міри до свого сина ОСОБА_1 , кий вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру;
- поясненнями ОСОБА_2 , в яких вона зазначила, що її син вчиняє в сім`ї насильство психологічного характеру, а саме: вживає алкогольні напої чим створює нестерпні умови життя.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення ВБА №142035 від 20.08.2026, суд звертає увагу на те, що диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання наслідків вчинених діянь, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, а саме, що внаслідок таких діянь була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого Однак суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що вчиненими діями завдано шкоду психологічному здоров`ю потерпілої, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Зокрема, і в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення потерпілою не зазначено обставини вчинення домашнього насильства, а в поясненнях долучених до матеріалів справи, ОСОБА_2 , зазначає тільки те, що ОСОБА_1 вживаючи на постійній основі алкогольні напої, створює нестерпні умови вжиття. Крім того, в судовому засіданні потерпіла підтвердила, що ОСОБА_1 її не ображав та будь-якої шкоди їй завдано не було, що не узгоджується з діями порушника зазначеними в протоколі.
Крім того, в протоколі ВБА №142035 зазначено, що порушник висловлювався щодо своєї матері нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. Водночас, нецензурна лайка в межах конфлікту, який виник між сторонами, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку. Враховуючи наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року заява № 926/08), на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тож, суд, враховуючи вищезазначене, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
Тому враховуючи наведені вище обставини, вважаю, що матеріали про адміністративне правопорушення, не містять належних та допустимих доказів наявності в діях події і складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, провадження у справі щодо дій ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 172-15, 247, 280, 284 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИЛА:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Тростянецький районний суд Вінницької області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Почкіна