Єдиний унікальний номер 205/9129/26
Номер провадження3/205/2393/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2026 року місто Дніпро
Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Шиян В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП№1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:
11 липня 2026 року о 12 годині 15 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив щодо своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, яке виразилося у словесних образах та пошкодженні майна шляхом розбиття дзеркала, внаслідок чого була завдана шкода її психологічному здоров`ю.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та просив суд суворо його не карати. Пояснив, що, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, розбив матері дзеркало, при цьому фізичної сили до неї не застосовував та не ображав її. Зазначив, що вже через декілька годин після події усвідомив неправомірність своєї поведінки, вибачився перед матір`ю, відшкодував завдану матеріальну шкоду, надавши кошти на придбання нового дзеркала, у зв`язку з чим вони примирилися, а конфлікт між ними вичерпано.
Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій повідомила, що на теперішній час вони із сином примирилися. Пояснила, що син фізичного насильства до неї не застосовував, а вона злякалася після того, як він розбив дзеркало, у зв`язку з чим викликала працівників поліції. Зазначила, що конфлікт виник через те, що вона відмовилася передати сину ключі від автомобіля, оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також повідомила, що намагалася відкликати свою заяву до поліції, однак адміністративний протокол на той час уже був складений та направлений до суду, у зв`язку з чим просила суд суворо сина не карати.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за умисне вчинення діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, зокрема образ, погроз або переслідування, внаслідок яких була або могла бути завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої особи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру, що вчиняються, зокрема, між особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, незалежно від того, чи проживає особа, яка вчинила домашнє насильство, разом із постраждалою особою.
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА № 166307 від 11.07.2026; рапортом ЄО № 21699 від 11.07.2026; заявою ОСОБА_2 про вчинення щодо неї домашнього насильства; її письмовими поясненнями; поясненнями свідка ОСОБА_3 ; копією термінового заборонного припису серії АА № 664602 від 11.07.2026; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства; письмовими поясненнями ОСОБА_1 .
Оцінивши зазначені докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суд доходить висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
При цьому суд бере до уваги пояснення ОСОБА_1 та потерпілої про те, що після події вони примирилися, а також про добровільне відшкодування правопорушником матеріальної шкоди. Разом з тим зазначені обставини не спростовують факту вчинення адміністративного правопорушення, який підтверджується сукупністю досліджених доказів. Подальше примирення сторін та відсутність взаємних претензій не є підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При вирішенні питання про вид та розмір адміністративного стягнення суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставиною, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП пом`якшує адміністративну відповідальність ОСОБА_1 , суд визнає його щире розкаяння.
Обставин, що відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують адміністративну відповідальність, судом не встановлено.
Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував потерпілій завдану матеріальну шкоду, а потерпіла повідомила суд про примирення із сином, відсутність до нього претензій та просила суворо його не карати.
З огляду на характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, наявність обставини, що пом`якшує адміністративну відповідальність, відсутність обставин, що її обтяжують, добровільне відшкодування завданої шкоди та позицію потерпілої, суд доходить висновку, що мета адміністративного стягнення, визначена ст. 23 КУпАП, може бути досягнута шляхом застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді попередження.
За таких обставин суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді попередження, яке є необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню ним нових адміністративних правопорушень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст. 23, 33–35, ч. 1 ст. 173-2, ст.ст. 40-1, 221, 283–285 КУпАП, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра шляхом подачі апеляційної скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів із дня її проголошення.

Суддя: Шиян В.В.