Справа № 750/7206/26
Провадження № 2/750/3657/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
головуючого - судді - Григор`єва Р.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Коваленко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, м. Київ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2026 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №750428522 від 24.08.2025 та Додатковою угодою від 25.08.2025 до Договору №750428522 від 24.08.2025 у загальному розмірі 29823,20 грн, з яких 10400,00 грн – заборгованість по тілу кредиту, 18799,20 грн – заборгованість по процентам, 624,00 грн – заборгованість за комісією.
Позов обґрунтований тим, що 24.08.2025 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем ОСОБА_1  в електронній формі було укладено Договір кредитної лінії №750428522, а також 25.08.2025 укладено додаткову угоду до Договору №750428522 від 24.08.2025 р., за умовами яких кредитодавець на засадах платності, строковості та зворотності двічі перерахував грошові кошти на рахунок позичальника: 24.08.2025 в розмірі 6000,00 грн, 25.08.2025 - в розмірі 4400,00 грн, що в сумі складає 10400,00 грн. ОСОБА_1 своїх договірних зобов`язань з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними належним чином не виконує, у зв`язку з чим в нього утворилася заборгованість
07.10.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №МВ-ТП/56, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.
27.02.2026 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №27/0226-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. На підставі зазначеного договору факторингу до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за вказаними вище договором про надання споживчого кредиту та додаткової угоди до нього. Однак після набуття ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до ОСОБА_1 , він не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунок первісного кредитора. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором кредитної лінії №750428522 та додаткової угоди до Договору №750428522 від 24.08.2025 р. в розмірі 29823,20 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн і витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. 
Ухвалою суду від 02.07.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цивільним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без участі позивача, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.
17.07.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказав, що заборгованість по тілу кредиту в сумі 10400 грн. він визнає. Разом з тим ставить під сумнів доведеність позивачем розміру заборгованості за процентами, а тому просить суд відмовити в стягненні частини процентів, розмір яких не буле підтверджено доказами. Зазначає, що розрахунок заборгованості не доведено наданими позивачем розрахунками, тоді як тягар доведення обґрунтованості суми заборгованості лежить на позивачеві. Також посилається на те, що укладення договору строком на 1826 днів є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Також, відповідач вказує, що не вчиняв жодних дій та не здійснював платежів на виконання умов пролонгації кредиту. Не погоджується і з розміром комісії у сумі 634 грн., оскільки кредтодавцю заборонено встановлювати будь-які платежі за дії, які не є послугою у розумінні Закону України «Про споживчого кредитування». Вказує, що позивач не довів правильність розрахунку заборгованості після кожного відступлення права вимоги. Також зазначає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. не є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих послуг.
В судовому засіданні відповідач підтримав свої заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву, просив позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з нього борг за тілом кредиту у розмірі 10400, 00 грн., а також заборгованість за процентами, розмір яких буде встановлений судом як належно доведений відповідно до умов договору. 
23.07.2026 від представника позивача Кукси К.О. надійшла відповідь на відзив. 
Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 24.08.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладений договір кредитної лінії №750428522, за умовами якого позичальнику перераховано кошти в розмірі 6000,00 грн; дисконтний період користування складає 12 днів; денна процентна ставка – 0,98%; кінцева дата повернення кредиту – 23.09.2030.
Кредитний договір підписаний ОСОБА_1 24.08.2025 електронним підписом одноразовим ідентифікатором AXGX.
Також 24.08.2025 відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором 7555 підписав Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору №750428522 від 24.08.2025 р.
Відповідно до п. 5.1. договору кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5355-28ХХ-ХХХХ-8193.
В подальшому, 25.08.2025 відповідач збільшив кредит на 4400,00 грн, уклавши додаткову угоду до Договору №750428522 від 24.08.2025, яку також було підписано ним електронним підписом одноразовим ідентифікатором 9730, зв`язку з чим його сума складає 10400,00 грн.
На підтвердження перерахування відповідачу коштів згідно Договору №750428522 від 24.08.2025 та додаткової угоди до Договору позивач надав копії платіжних доручень №61fbc176-ffc5-4682-931c-a02c5defc61b від 24.08.2025 на суму 6000 грн. та №0d17dbab-ff2a-4e92-b369-5ce8ce2cb457 на суму 4400 грн, відповідно до яких грошові кошти у вказаних розмірах були зараховані на картку 5355-28ХХ-ХХХХ-8193.
Згідно розрахунку первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФНАНСОВА ДОПОМОГА» заборгованість ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №750428522 від 24.08.2025 та додатковою угодою до Договору №750428522 від 24.08.2025 складає 35023,20 грн, з яких 10400,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18799,20 грн - зі сплати відсотків, 624,00 - комісія та 5200,00 грн - за штрафними санкціями.
На виконання ухвали від 02.07.2026 АТ «ПУМБ» надало суду витребувану інформацію, якою підтверджується факт належності ОСОБА_1 банківської платіжної картки № НОМЕР_1 та зарахування на неї 24.08.2025 грошових коштів в сумі 6000,00 грн, 25.08.2025 - в сумі 4400,00 грн.
Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем суду не надано.
07.10.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №МВ-ТП/56, відповідно до якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФНАНСОВА ДОПОМОГА» передало (відступило) ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, зокрема і до ОСОБА_1 . 
27.02.2026 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №27/0226-01, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передало (відступило) ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, зокрема і до ОСОБА_1 . Цього ж дня сторони підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №27/0226-01 від 27.02.2026. ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» здійснило оплату за відступлення права вимоги, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 10.03.2026 №1004.
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №27/0226-01 від 27.02.2026, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №750428522 від 24.08.2025 в розмірі 35023,20 грн.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 270 Цивільного кодексу України (у тексті – ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 6 «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Договір кредитної лінії №750428522 від 24.08.2025 та додаткова угода до Договору №750428522 від 24.08.2025 від 25.08.2025 підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовими ідентифікаторами, а директором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФНАНСОВА ДОПОМОГА» Сінченком С.А. кваліфікованим електронним підписом.
Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової системи, що додана до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифра, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайт інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення... Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Відповідно до ч. ч. 1 – 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частинами 1, 2 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 і ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» правомірно набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії №750428522 від 24.08.2025 та додаткової угоди до Договору №750428522 від 24.08.2025 від 25.08.2025.
У позовній заяві вказано, що з моменту переходу прав вимоги ОСОБА_1 не погашав заборгованість за кредитним договором; його заборгованість перед позивачем згідно розрахунку заборгованості складає 35023,20 грн, з яких: 10400,00 грн - заборгованість з основного боргу (тіло кредиту); 18799,20 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитними коштами, 624,00 грн – комісії за надання кредиту, 5200,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
При тому у позовній заяві зазначено, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не заявляє вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у виді штрафу в розмірі 5200,00 грн, у зв`язку з чим розмір заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить 29823,20 грн.
Відповідач у порядку ст. 81 ЦПК України не спростував правильність проведеного первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФНАНСОВА ДОПОМОГА» розрахунку заборгованості.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Разом з тим, у порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання, оскільки не повернув первісному кредитору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФНАНСОВА ДОПОМОГА» отримані від нього кредитні кошти, і новому кредитору ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» грошові кошти для погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору.
Посилання Відповідача на несправедливі умови договору є безпідставними, оскільки у останнього був час ознайомитися з умовами вказаного кредитного договору, зокрема розміром процентів, та вразі незгоди з умовами Договору обрати іншого кредитора на ринку України або ж відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Проте, Відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав. 
Суд вважає також безпідставними доводи Відповідача про неправомірність нарахування комісії в сумі 624, 00 грн., з огляду на таке.
Відповідно до п.8.4 Договору розмір комісії, що нараховується за надання першого Траншу за цим Договором становить 360, 00 грн. Відповідно до п.1.6 Додаткової угоди під час надання суми Траншу, вказаного в п.1.1 цієї Додаткової угоди, Кредитодавцем нараховується Комісія за надання кредиту в розмірі 264, 00 грн. 
10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст.11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право фінансовим установам встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Вказані Правила розрахунку (п.1) передбачають правомірність встановлення Кредитодавцем супровідних послуг за кредитом в тому числі і комісії за надання кредиту. 
Отже, дії кредитодавця щодо встановлення у договорі позики комісії за надання кредиту є правомірними і підлягає стягненню з Відповідача. 
Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача, тому вони потребують захисту, тобто позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
За подання до суду позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №46798 від 26.06.2026 (а.с. 10). У зв`язку з повним задоволенням позову, понесені позивачем витрати на оплату судового збору підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».
До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Положеннями ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати на правничу допомогу адвоката включають в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, суми компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлених умовами договору про надання правничої допомоги.
Витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 7000,00 грн, що підтверджуються поданими разом з позовною заявою доказами: договором про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026, укладеним між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» і Адвокатським бюро «Тимошенко та партнери»; додатковою угодою від 20.04.2026 №25771554208 до Договору про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026; актом прийому-передачі наданих послуг від 05.05.2026, згідно з яким: 1) складання позовної заяви ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до позичальника, яким є ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №750428522 від 24.08.2025 - 2 год. на суму 5000,00 грн, 2) вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є ОСОБА_1 за кредитним договором №750428522 від 24.08.2025 - 2 год. на суму 1000,00 грн, 3) підготовка та подання адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №750428522 від 24.08.2025 на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 - 1 год. на суму 500,00 грн, 4) підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №750428522 від 24.08.2025 на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 - 1 год. на суму 500,00 грн.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.. Зокрема в рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п. п. 34 - 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, в постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
В додатковій постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та постанові від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд в постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17 зазначив, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Враховуючи наведене суд зазначає, що: 1) справа не є складною, адже є малозначною, тому розглянута у порядку спрощеного позовного провадження; 2) у такій категорії справ судова практика є сформована і стала; 3) як наслідок, обсяг наданих послуг, і відповідно потраченого часу, є меншими, ніж зазначено адвокатом. У зв`язку з цим суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги в даній справі підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 207, 625-629, 631, 634, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 133, 136, 137, 141, 258, 259, 263-265, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 (про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження юридичної особи: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, рахунок: НОМЕР_3 в АТ «Універсал Банк») заборгованість за Договором кредитної лінії №750428522 від 24.08.2025 та додаткової угоди від 25.08.2024 до Договору №750428522 від 24.08.2025, у загальному розмірі 29823 (дванадцять дев`ять тисяч вісімсот двадцять три) грн. 20 коп., з яких: 10400 (десять тисяч чотириста) гривень. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 18799 (вісімнадцять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 20 коп. - заборгованість за процентами та 624 (шістсот двадцять чотири) гривні 00 коп. комісія за надання кредиту.
Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження юридичної особи: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, рахунок: НОМЕР_3 в АТ «Універсал Банк») судовий збір в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Р.Г. Григор`єв