Справа № 466/5802/26
Провадження № 3/466/1976/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2026 року м. Львів
Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Луців-Шумська Н.Л., розглянувши матеріали, що надійшли з СПДН ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
П О С Т А Н О В И Л А :
Згідно протоколу серії ВБА №217974 від 24.06.2026, ОСОБА_1 , 24.06.2026, 23:20 год., АДРЕСА_1 , здійснив психологічне домашнє насильство стосовно своєї дружини, - ОСОБА_2 , що включало: образи нецензурною лайкою, погрози фізичною розправою. Своїми діяннями, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, завдала шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, вчинивши адміністративне правопорушення, згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 на розгляд матеріалів справи в судове засідання з`явився, свою вину заперечив, пояснивши, що потерпілій особі не погрожував та словесно її не ображав, намагаючись врегулювати побутовий конфлікт звичайними методами. На його думку, потерпіла викликала поліцію та звинуватила його у вчиненні правопорушення, з метою видворення його з квартири. 
Дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя дійшла такого висновку.
Згідно ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами
Положеннями ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Згідно ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне домашнє насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.
Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.
Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Виходячи з граматичного тлумачення диспозиції ст. 173-2 КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне та фізичне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.
Діяння ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як домашнє насильство психологічного характеру.
За змістом п. 9 розд. II "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України N 1376 від 06.11.2015, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому зазначається, зокрема у графі "дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення" - суть адміністративного правопорушення, що повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.
Разом з тим, у протоколі не зазначено суть адміністративного правопорушення, конкретних обставин, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини, - ОСОБА_2 .
Суддею не встановлено і матеріалами справи не доведено, що поведінка ОСОБА_1 включала переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, що є необхідними ознаками для кваліфікації дій як психологічного насильства як форми домашнього насильства, в розумінні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Відтак, відсутні підстави не вважати правдивими пояснення ОСОБА_1 , якими останній свою вину заперечив.
Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За змістом ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У справах «Малофеева проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Аналізуючи вищевикладене, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , суддя приходить до висновку, що у проколі не конкретизовано суть правопорушення, не викладені обставини його вчинення та не зазначено, хто саме викликав поліцію, не долучено відеозапис з нагрудних камер поліцейських.
Таке формулювання адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є неконкретним, що позбавляє особу, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості ефективно захищатися від нього і робить неможливим об`єктивний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суддя доходить висновку про відсутність доведеного у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно ч.1 п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Виходячи з викладеного, з врахуванням положень ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП, суддя вважає, що в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, згідно ч.1 ст.173-2 КУпАП, провадження в даній справі слід закрити.
Керуючись ст. ст. 7, 173-2, 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И Л А :
адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, - закрити, в зв`язку з відсутністю у його діяннях складу адміністративного правопорушення, згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.
Суддя | | Н.  Л.  Луців-Шумська