РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/5454/26
Пров. №2-о/766/379/26 
08.05.2026 року           м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: 
головуючого судді Скрипніка Л.А., 
секретаря судових засідань Лисенко К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті,-

встановив:
Описова частина. 
Короткий зміст вимог. Стислий виклад позиції заявника та учасників справи.
ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , який народився у м. Херсоні, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті м. Херсон, що на момент смерті відносилось до тимчасово окупованих територій України. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився син ОСОБА_2 . У 2022 році, ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Херсоні, який був тимчасово окупований військами російської федерації, його син помер. Окупаційна влада, яка перебувала на той період у м. Херсоні, видала заявнику довідку про причину смерті та «свидетельство о смерти» від 30.09.2022 . В лютому 2026 року він звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні щодо реєстрації смерті ОСОБА_2 , до заяви було додано копії документів, виданих окупаційною владою. Проте, заявнику було відмовлено з причини відсутності оригіналу лікарського свідоцтва про смерть для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразка відповідно до законодавства України та на підставі наданих ним документів і рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Просив суд задовольнити заявлені вимоги повним обсягом.
Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 15.04.2026 відкрито окреме провадження у вказаній справі. 
Пояснення учасників справи. 
В судове засідання заявник не з`явився, разом із заявою звернувся до суду про розгляд справу без його участі, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. 
Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, як заінтересована особа, в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, направили суду клопотання про розгляд справи без участі представника. 
Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. 
Мотивувальна частина .
Фактичні обставини, встановлені судом.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм оцінку, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. 
Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. 
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06.07.1993 міськвідділом РАЦС м. Херсона, батьком « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначено « ОСОБА_4 », що може свідчити про те, що заяник є батьком ОСОБА_2 , зважаючи на можливі помилки у написанні прізвища особи під час його перекладу з російської мови на українську.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_2 , виданим 27.09.1996 Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області.
У зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України впроваджено воєнний стан відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача Зеленського О.В. від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Пpo введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ХІ. Крім того, Верховна Рада України за поданням Президента України продовжує строк воєнного стану в країні до теперішнього часу.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, м. Херсон з 01.03.2022 і до 11.11.2022 відносився до тимчасово окупованих Російською Федерацією території України.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у м. Херсоні Херсонської області, про що органом, створеним окупаційною владою держави-агресора на тимчасово окупованій території України, так званим «Симферопольский районный отдел ЗАГС №2 Департамента ЗАГС Министерства юстиции Республики Крым», видано свідоцтво про смерть НОМЕР_3 , актовий запис 170229910003000932006.
Окрім цього, до заяви додано лікарську довідку про причину смерті ОСОБА_5 , якою став рак стравоходу.
Вищевказані документи про смерть є недійсними і не створюють правових наслідків, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 3 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.
Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є таким, що не відповідає умовам діючого законодавства України і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Отже, заявник позбавлений можливості реєстрації в законному порядку факту смерті свого сина в органах РАЦС, оскільки на окупованій території не було можливості отримати документи, які б відповідали умовам діючого законодавства України і мали юридичну силу.
Враховуючи викладене, до даних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 317 ЦПК України та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Згідно п. п. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є таким, що не відповідає умовам діючого законодавства України і не створює правових наслідків.
Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. 1 ч. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.
Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у цій справі суд вважає за необхідне взяти до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в України. В справах "Loiziddo v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. The Republic of Moldova and Russia", "Iliascu and Others v. Moldova and Russia", ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії, Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії", який був наданий на запит Ради Безпеки ООН, у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток, викладений у п. 125 Консультативного висновку, полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Кіпр проти Туреччини", Європейський суд з прав людини зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. 
Про необхідність врахування актів органів влади з окупованих територій Європейським судом з прав людини у п. 45 рішення по справі «Луізіду проти Туреччини» від 18.12.1996 року (заява №15318/89) була викладена правова позиція, що при аналогічних обставинах щодо відсутності ефективного державного контролю Кіпру за такими територіями, міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій, які звідти походять, наприклад актів реєстрації народження, смерті і шлюбу, наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканців тієї чи іншої території. 
Відповідно до роз`яснень наданих в п.13 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. 
У відповідності зі ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. 
Згідно з п.2 ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану зокрема на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. 
Відповідно до пункту 5.1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року за №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. 
Згідно роз`яснень наданих в п. 18 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Беручи до уваги обставини справи, досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню. 
Не надаючи оцінки легітимності документам, виданим на тимчасово окупованій території, оскільки за законом такі документи є такими, що не відповідають умовам діючого законодавства України і не створюють правових наслідків, тому що видані органами та/або особами, передбаченими частиною другою ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд має виходити із самого факту смерті особи.
Будь-які докази, які свідчать про протилежне, у суду відсутні. Іншого способу захистити свої права заявник не має.
Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки потрібно йому для державної реєстрації смерті свого сина та отримання свідоцтва про смерть.
За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України – м. Херсона Херсонської області.
Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню і є підставою для видачі свідоцтва про смерть. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4,259,263,265,293,315 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті – задовольнити.
Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , який народився у м. Херсоні Херсонської області ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце смерті: м. Херсон Херсонської області, що на момент його смерті було тимчасово окупованою територією України.
Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ЄДРПОУ 04060246, місцезнаходження: 73025, Україна, Херсонська обл., місто Херсон, вулиця Торгова, будинок 24.

Суддя | Л. А. Скрипнік