ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року | Справа №160/21836/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

23.07.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо розрахунку пенсійної виплати ОСОБА_1 без врахування премій в заробітній платі в зоні відчуження та застосування до розміру виплати пенсії ОСОБА_1 постанови КМУ від 30.12.2025 №1778;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням довідки про заробітну плату від 2006 № 96 із включенням відомостей про премії, та здійснювати виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 без застосуванням постанови КМУ від 30.12.2025 №1778 та без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.03.2026.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію, обчислену в розмірі відшкодування фактичних збитків, із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження. На виконання рішення суду, яким відповідача зобов`язано перерахувати позивачу пенсію без обмеження максимальним розміром, відповідач визначив розмір пенсійної виплати із заробітної плати в зоні відчуження без урахування премій, пославшись на неможливість підтвердити достовірність розрахунку сум, зазначених у довідці про заробітну плату від 2006 року № 96, та застосував до пенсійної виплати коефіцієнти, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 № 1778. Позивач вважає такі дії протиправними, оскільки премія є обов`язковою складовою заробітної плати для обчислення пенсії, а зменшення розміру пенсії актом Кабінету Міністрів України, ухваленим на підставі закону про Державний бюджет України, не відповідає Конституції України та спеціальному закону.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2026 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні); розгляд справи призначено за наявними у справі матеріалами з 24.08.2026. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовних матеріалів надіслано відповідачу до його електронного кабінету, що підтверджується довідками про доставку документа в кабінет електронного суду від 27.07.2026. 
Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.
Згідно з положеннями статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (надалі - Закон № 796-ХІІ). 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 по справі № 160/28687/25 за позовом ОСОБА_1 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання зазначеного судового рішення відповідач направив довідку позивача про заробітну плату для обчислення пенсії у розмірі відшкодування фактичних збитків від 2006 року № 96, видану Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова», на перевірку до відділу контрольно-перевірочної роботи.
За результатами перевірки складено акт від 09.03.2026 № 0400-1003-1/4768, за яким достовірність розрахунку сум, зазначених у довідці від 2006 року № 96, підтвердити неможливо у зв`язку з відсутністю даних щодо населених пунктів та днів виїзду в зону відчуження.
Листом від 17.06.2026 № 0400-010303-8/115943 відповідач повідомив, що з огляду на результати перевірки для розрахунку пенсійної виплати застосовано заробітну плату в зоні відчуження без урахування премій, оскільки відсутні первинні документи; заробітну плату розраховано із заробітку за листопад 1987 року; заробітна плата для обчислення пенсії становить 89 283,49 грн; розмір пенсійної виплати з 01.03.2026 становить 31 721,39 грн з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 № 1778.
З копії довідки від 2006 року № 96 вбачається, що вона видана позивачу за роботу в населених пунктах зони відчуження за місцем роботи на Державному підприємстві «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» і містить відомості про період роботи, характер виконуваних робіт, кількість відпрацьованих днів і годин, годинну тарифну ставку, установлену кратність оплати праці, а також окремо - суму премій за діючими системами преміювання за роботу в зоні відчуження. Довідку складено за формою, що відповідає формі Довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, затвердженій наказом Міністерства соціальної політики України від 12.10.2012 № 644.
Разом з довідкою від 2006 року № 96 позивач надав копію архівної довідки Центрального архіву Міністерства оборони України від 30.11.1993 № 51/18949, у якій зазначено, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при військовій частині НОМЕР_1 , прибув до неї згідно з наказом № 289 від 16.10.1987 і вибув згідно з наказом № 359 від 25.12.1987, виконував роботи з дезактивації третього енергоблока, а також наведено кількість днів виїзду в зону відчуження за кожен місяць цього періоду та суму отриманої дози опромінення.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я та соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом № 796-XII.
Відповідно до частини 1 статті 54 Закону № 796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
За частиною 4 статті 15 Закону № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).
Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону № 796-XII, а також визначення заробітної плати (доходу) для їх обчислення встановлено Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 (далі - Порядок № 1210).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 1210 пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Пунктом 6 Порядку № 1210 визначено, що в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленої заробітної плати (обчисленого доходу).
Отже, премія за роботу в зоні відчуження є обов`язковою складовою заробітної плати, з якої обчислюється пенсія в розмірі відшкодування фактичних збитків. Порядок № 1210 не наділяє орган Пенсійного фонду України правом не враховувати цю складову на власний розсуд: слова «в усіх випадках» виключають вибір між урахуванням і неврахуванням премії.
Суд встановив, що довідка від 2006 року № 96 є чинною, у встановленому порядку не скасована та не визнана недійсною. Відомості про те, що підприємство, яке видало довідку, відкликало її або внесло до неї зміни, у матеріалах справи відсутні.
Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
За частиною 3 статті 49 Закону № 1058-IV у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.
Із наведеного правового регулювання випливає, що підставою не враховувати відомості довідки про заробітну плату є встановлена недостовірність таких відомостей, зафіксована у відповідному рішенні територіального органу Пенсійного фонду України. Натомість неможливість підтвердити достовірність розрахунку не є тотожною виявленню недостовірних даних: перше свідчить лише про те, що орган не отримав підтвердження, друге про доведену невідповідність відомостей дійсності.
Зміст акта перевірки від 09.03.2026 № 0400-1003-1/4768, як його наведено у листі відповідача від 17.06.2026 № 0400-010303-8/115943, зводиться саме до неможливості підтвердити достовірність розрахунку сум. Висновку про те, що відомості довідки від 2006 року № 96 є недостовірними, цей акт не містить, а рішення про перегляд розміру пенсії без урахування таких даних відповідач не приймав і суду не надав.
Більше того, підстава, з якої відповідач визнав розрахунок непідтвердженим, - відсутність даних щодо населених пунктів та днів виїзду в зону відчуження - спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Довідка від 2006 року № 96 містить відомості про виконання робіт у населених пунктах зони відчуження, про кількість відпрацьованих днів і годин та кратність оплати праці, а архівна довідка Центрального архіву Міністерства оборони України від 30.11.1993 № 51/18949 відомості про період перебування позивача в зоні відчуження за наказами військової частини та про кількість днів виїзду в зону відчуження за кожен місяць цього періоду.
Суд також зазначає, що відповідач не був позбавлений права перевірити відомості, зазначені в довідці, у спосіб, передбачений частиною 3 статті 44 Закону № 1058-IV, зокрема шляхом звернення до підприємства, яке видало довідку, або до архівних установ. Використання цього права, а не наслідки його невикористання, мало передувати рішенню про зменшення складових заробітної плати, з якої обчислюється пенсія.
Аналогічного підходу дотримується Третій апеляційний адміністративний суд, який у постанові від 23.06.2026 у справі № 160/32948/25, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зазначив, що довідка є чинною та не скасованою, а відтак у відповідача відсутні правові підстави для її неврахування, і що пенсійний орган не був позбавлений права перевірити зазначену в довідці інформацію, як того вимагає частина 3 статті 44 Закону № 1058-IV.
За таких обставин суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо розрахунку пенсійної виплати позивачу без урахування премій у заробітній платі в зоні відчуження є протиправними.
Щодо застосування до пенсійної виплати позивача постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 № 1778, суд зазначає таке.
Статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено, що у 2026 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до, зокрема, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання наведеного припису Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 30.12.2025 № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» (далі - Постанова № 1778), пунктом 1 якої встановлено коефіцієнти 0,5; 0,4; 0,3; 0,2 і 0,1, які застосовуються до відповідних частин пенсійної виплати, що перевищують десять розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Водночас статтею 71 Закону № 796-XII прямо встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.
Закон № 796-XII і Закон № 1058-IV не передбачають обмеження розміру призначеної (перерахованої) пенсії шляхом застосування до суми її перевищення над десятьма прожитковими мінімумами понижуючих коефіцієнтів.
Зміни до Закону № 796-XII у цій частині не вносилися.
Отже, статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» і Постановою № 1778 фактично встановлено інше (додаткове) регулювання пенсійних відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального закону, чого стаття 71 Закону № 796-XII не допускає.
Конституційний Суд України неодноразово наголошував, що предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, і що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України (рішення від 09.07.2007 № 6-рп/2007, від 22.05.2008 № 10-рп/2008, від 28.08.2020 № 10-р/2020).
До того ж рішенням Конституційного Суду України (Другий сенат) від 20.03.2024 № 2-р(ІІ)/2024 визнано неконституційними припис статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що поширює свою дію на Закон № 796-XII, та припис першого речення частини третьої статті 67 Закону № 796-XII, тобто саме ті приписи, якими розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону № 796-XII, обмежувався десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Застосування до частини пенсійної виплати, що перевищує ті самі десять прожиткових мінімумів, понижуючих коефіцієнтів за своїм наслідком відтворює обмеження, від якого позивача звільнено як зазначеним рішенням Конституційного Суду України, так і рішенням суду, що набрало законної сили.
Верховний Суд у постанові від 20.07.2026 у справі № 560/1321/26 виснував, що положеннями статті 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та Постанови № 1778 запроваджено тимчасове застосування коефіцієнтів зменшення пенсії, тобто фактично встановлено інше (додаткове) регулювання відносин, відмінне від того, що встановлено спеціальним законом, а зміна правового регулювання відносин у сфері пенсійного забезпечення можлива лише шляхом внесення відповідних змін до спеціального закону. Зазначені висновки сформовані у справах щодо пенсії, призначеної за Законом № 2262-XII, проте вони є придатними й до спірних правовідносин, оскільки стосуються співвідношення закону про Державний бюджет і спеціального закону, а не особливостей конкретного виду пенсії. У спорах саме щодо пенсії, призначеної за статтею 54 Закону № 796-XII у розмірі відшкодування фактичних збитків, Третій апеляційний адміністративний суд постановами від 21.07.2026 у справах № 160/4485/26 та № 160/4213/26 залишив без задоволення апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та визнав відсутніми підстави для обмеження пенсії максимальним розміром і для застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених Постановою № 1778. Того самого підходу дотримується Третій апеляційний адміністративний суд, який у постанові від 11.08.2026 у справі № 160/2164/26 вказав, що у разі суперечності між правовими нормами закону про Державний бюджет України та правовими нормами спеціальних законів застосуванню підлягають норми спеціальних законів, а тому положення статті 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» і Постанови № 1778 до спірних правовідносин не застосовуються.
Відповідно до частини 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
В силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене до спірних правовідносин не підлягають застосуванню стаття 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та Постанова № 1778, а дії відповідача щодо застосування до розміру виплати пенсії позивача Постанови № 1778 є протиправними.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування правомірності своїх дій покладено на відповідача. Доказів, які підтверджували б правомірність розрахунку пенсійної виплати позивача без урахування премій та із застосуванням Постанови № 1778, відповідач суду не надав, відзиву на позовну заяву не подав.
Порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату від 2006 року № 96 із включенням відомостей про премії та здійснювати виплату перерахованої пенсії без застосування Постанови № 1778 і без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.03.2026, тобто з дати, з якої позивач просить здійснити таку виплату і з якої відповідач визначив розмір його пенсійної виплати.
Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. Оскільки склад заробітної плати, з якої обчислюється пенсія в розмірі відшкодування фактичних збитків, визначений Порядком № 1210 імперативно, вибору між кількома правомірними варіантами поведінки відповідач не має.
Водночас суд не здійснює обчислення конкретних сум, які підлягають виплаті позивачу, оскільки нарахування пенсійних виплат належить до повноважень органу Пенсійного фонду України та здійснюється ним у порядку, встановленому законодавством.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо розрахунку пенсійної виплати ОСОБА_1 без врахування премій в заробітній платі в зоні відчуження та застосування до розміру виплати пенсії ОСОБА_1 постанови КМУ від 30.12.2025 №1778.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням довідки про заробітну плату від 2006 № 96 із включенням відомостей про премії, та здійснювати виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 без застосуванням постанови КМУ від 30.12.2025 №1778 та без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.03.2026.
Розподіл судових витрат не здійснюється
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез