ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А 
(про закриття провадження у справі)

20 липня 2026 року м. Житомир справа № 0670/11529/11
категорія 6858

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,
секретар судового засідання Луценко Д.В.,
за участю: представника позивача Обєщенка С.М.,
представника відповідача Кудіної М.Г.,
прокурора Слівінського О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області до Приватного підприємства "Некраші" третя особа - Управління агропромислового розвитку Черняхівської районної державної адміністрації, за участю Житомирської обласної прокуратури про стягнення коштів,
встановив:

У провадженні Житомирського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа №0670/11529/11 за позовом Контрольно-ревізійного управління в Житомирській області до Приватного підприємства "Некраші", третя особа Управління агропромислового розвитку Черняхівської районної державної адміністрації, за участю Прокуратури Житомирської області про стягнення 102500,00 грн.
Ухвалою від 09.02.2012 судді Житомирського окружного адміністративного суду Чернової Г.В. зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням по справі № 2-а-6895/09.
Ухвалою від 25.02.2015 справу прийнято до провадження суддею Капинос О.В..
Усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 26.03.2026 поновлено провадження у справі.
Ухвалою від 26.03.2026 замінити позивача у справі №0670/11529/11 – Контрольно-ревізійне управління в Житомирській області на правонаступника – Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області (майдан С.П.Корольова, 12, м.Житомир, 10014, код ЄДРПОУ 40919579).
Ухвалою від 20.07.2026 замінено в порядку правонаступництва Прокуратуру Житомирської області на Житомирську обласну прокуратуру.
В судовому засіданні суд поставив на обговорення питання про закриття провадження у справі, у зв"язку з тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Представник позивача та прокурор заперечували проти закриття провадження у справі.
Представник відповідача не заперечував проти закриття провадження у справі.
Заслухавши думку представників строрін, дослідивши наявні у справі документи суд вважає, що провадження у справі слід закрити з наступних підстав.
Як вбачається з позову, він поданий в інтересах держави про стягнення в дохід держави Україна безпідставно отриманих відповідачем дотаційних коштів з державного бюджету.
Так, проведеною ревізією окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління агропромислового розвитку Черняхівської районної державної адміністрації, та зустрічною звіркою у ПП "Некраші" за період з 01.01.2010 по 31.12.2010 встановлено факт незаконного отримання фінансової підтримки на розвиток хмелярства ПП "Некраші" у 2010 році на суму 102500 грн.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.
Пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку з наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Згідно ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.
Правовий статус органів контрольно-ревізійної служби України на момент звернення з позовом визначався Законом України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" від 26.01.1993 № 2939-ХІІ. Відповідно до частини другої статті 1 закону №2939-ХІІ державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.
Стаття 2 цього Закону передбачала, що головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.
Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України від 26 січня 1993 року № 2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі - Закон № 2939-XII в редакції чинній на момент розгляду справи).
Здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади зі спеціальним статусом, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).
Головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.
Також відповідно до п. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2016 р. № 43 (далі - Положення № 43, чинної на момент розгляду справи) Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи .
Пунктом 6 Положення № 43 визначено, що Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема, перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси та інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур закупівель, дані на електронних носіях, проводити перевірку фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо) (підп. 6); пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підп. 16); порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підп. 20); у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (підп. 23).
Підпунктом 9 п. 4 Положення № 43 встановлено, що Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначити їх розмір у встановленому законодавством порядку та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що орган державного фінансового контролю проводить державний фінансовий контроль щодо підконтрольних установ. Його право вимоги, може бути адресоване виключно підконтрольним установам, а звернення до суду в інтересах держави можливе лише у випадку незабезпечення такими установами вимог щодо усунення порушень законодавства з питань збереження і використання активів, виявлених під час здійснення державного фінансового контролю.
Так, позивачем у цій справі є Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області, як суб`єкт владних повноважень (у розумінні положень КАС України), правовий статус якої визначено Законом № 2939-XII, згідно з яким йому надано право звертатися до суду з відповідним позовом про відшкодування збитків. При цьому здійснення органом державного фінансового контролю своїх повноважень (владних управлінських функцій) обумовлює виникнення правовідносин з підконтрольною установою , які мають публічно-правовий характер.
Разом з тим, позивач заявив позовні вимоги до Приватного підприємства "Некраші", яке не є підконтрольною установою, владних управлінських функцій не здійснює, а тому й права позивача на звернення до суду з цим адміністративним позовом до непідконтрольної їй установи, тобто до суб`єкта господарської діяльності про стягнення коштів (збитків) закон також не передбачає.
Суд зазначає, що існує усталена практика Великої Палати Верховного Суду у спорах за позовом суб`єкта владних повноважень -Державної фінансової інспекції про стягнення коштів, звернених до непідконтрольної установи. Зокрема, правова позиція про те, що такі спори не мають ознак публічно-правових, а стосуються правовідносин між суб`єктом перевірки - підконтрольною установою та особою, до якої Державною фінансовою інспекцією поданий позов, була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 29 серпня 2018 року у справі № 816/2394/16, від 03 квітня 2019 року у справі № 804/13208/15, від 03 липня 2019 року у справі № 826/18840/15. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір за позовом суб`єкта владних повноважень - Державної фінансової інспекції про стягнення коштів з непідконтрольної установи не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 46 КАС України сторонами у адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути, зокрема суб`єкти владних повноважень.
Таким чином, спір за позовом суб`єкта владних повноважень - Управління Північного офісу Держаудитслужби про стягнення завданих збитків, звернений до непідконтрольної установи, не має ознак публічно-правового характеру, а стосується господарсько-правових відносин між Управління агропромислового розвитку Черняхівської районної державної адміністрації та ПП "Некраші".
Аналогічна правова позиція висловлена також Верховним Судом у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 2а-1217/10/0270.
За таких обставин, суд зазначає, що вказаний спір не є публічно-правовим спором в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи те, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю та відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України. 
Керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Провадження у справі № 0670/11529/11 за позовом Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області до Приватного підприємства "Некраші" Управління агропромислового розвитку Черняхівської районної державної адміністрації, за участю Житомирської обласної прокуратури про стягнення коштів, закрити.
Ухвала суду набирає законної сили негайно після проголошення.
Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст складений 23 липня 2026 року

20.07.26