Справа № 2-1/13 р.

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

25 лютого 2013 року м. Могилів-Подільський 

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді Вітковського С.В., з участю секретаря Корби В.І., 
позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,
представників відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника виконкому міської ради Покими І.О..
представника третьої особи Могилів-Подільського МБТІ Федотова А.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , виконкому Могилів-Подільської міської ради про визнання права власності на тимчасову споруду з огорожею, визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності на житловий об`єкт нерухомого майна та скасування Держаних актів на право власності на земельні ділянки, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в міськрайсуд із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та огорожею №3 посилаючись на те, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями, а також огорожі №3, які розташовані на земельній ділянці, що перебуває у його власності площею 0,1000 га у АДРЕСА_1 . 
Відповідач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .
В 2011 році відповідачем з істотним порушенням п. 3.25 ДБН 360-92** державних будівельних норм та правил та з порушенням протипожежних відстаней було самочинно проведено будівництво стіни навісу на фундаменті огорожі №3. 
Внаслідок самочинного будівництва відповідачем споруди на фундаменті огорожі №3 створюються перешкоди в користуванні цією огорожею та земельною ділянкою, а тому просить усунути перешкоди шляхом знесення за рахунок відповідача частини споруди, що розташована на огорожі №3 та земельній ділянці площею 0,1000га.
Відповідач ОСОБА_3 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , виконкому міської ради про визнання права власності на тимчасову споруду з огорожею, визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності на житловий об`єкт нерухомого майна та скасування Державних актів на право власності на земельні ділянки посилаючись на те, що 11 жовтня 2001 року на підставі договору купівлі-продажу вона придбала і стала власником житлового будинку за номером АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0.0910 га.
До складу надвірних господарських будівель входила огорожа №3.
На момент придбання нею житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, на присадибній земельній ділянці вже знаходилася тимчасова споруда – навіс. 
02 вересня 2002 року на підставі рішення Могилів-Подільської міської ради ОСОБА_3 оформила право приватної власності та отримала Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,0910 га. 
Під час оформлення нею технічної документації зі складання Державного акту на право приватної власності на землю відповідач ОСОБА_1 , будучи суміжним землекористувачем, погодив позивачу встановлені та закріплені межі земельної ділянки.
Відповідач ОСОБА_1 14.09.1999 року придбав не закінчений будівництвом (69 % готовності) жилий будинок по    АДРЕСА_1 . 
В договорі купівлі-продажу зазначено, що на земельній ділянці знаходиться жилий будинок незакінчений будівництвом літ «А», гараж літ «А-2», літня кухня літ «Б», літня кухня літ «В», сарай літ «Г», вбиральня літ «Д», сарай літ «а», огорожа літ « 1-4», криниця літ « 5», сходи літ « 6-7».
Після придбання не закінченого будівництвом житлового будинку по    АДРЕСА_1 ОСОБА_1 неодноразово оформляв своє право власності на самовільно збудовані та добудовані житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, і в цих свідоцтвах споруда під літ. "Б" вказувалась як літня кухня або житловий будинок, а також адреса садиби зазначалась АДРЕСА_2 або АДРЕСА_1 , тобто, станом на даний час є чинними рішення виконавчого комітету, якими двічі оформлено право власності за відповідачем на житловий будинок та господарські споруди за двома різними адресами по АДРЕСА_2  та по    АДРЕСА_1 .
Вважає, що побудовані відповідачем житловий будинок та господарські будівлі (по АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 ) є самовільними, а право власності на них оформлено і набуто з порушенням вимог діючого законодавства, встановленого порядку та прав ОСОБА_3 - власника суміжної земельної ділянки та будівель, які на ній побудовані, бо погодження меж вона не надавала.
Крім того, дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення так само як і всі погодження, видавалися відповідачу на земельні ділянки по АДРЕСА_1 , а не за адресою АДРЕСА_2  по якій за відповідачем було оформлено право власності на житловий будинок та господарські будівлі.
Тимчасова споруда - навіс літ «В-1» є власністю ОСОБА_3 та встановлена на її земельній ділянці так само як і огорожа №3, яка придбана за договором купівлі-продажу, на якій розташовані опори для її навісу.
Місце розташування і встановлення опор навісу не змінювалися з 2001 року, останні лише були укріплені та встановлені ринви на даху навісу для відтоку стічних вод з належної відповідачу будівлі літ «Б».
Просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житловий об`єкт нерухомого майна № 2935 видане 22.10.2010 р. виконавчим комітетом Могилів-Подільської міської ради Вінницької області на підставі рішення № 327 від 21.10.2010р.; Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га; Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,018 га за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 право приватної власності в цілому на тимчасову споруду - навіс літ «В-1» та огорожу № «З», які збудовані за власні кошти на належній їй на праві власності присадибній земельній ділянці.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представ-ник ОСОБА_2 позовні вимоги уточнили і просять зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні земе-льною ділянкою та огорожею №3 шляхом перенесення за рахунок ОСОБА_3 навісу літ. "В-1" та навісу типу "Барбекю" на відстань 1 м. від межі земельної ділянки площею 0.1000 га, що перебуває у власності ОСОБА_1 ..
Зустрічний позов не визнали і просять відмовити за його безпідставністю.
В обгрунтування позовних вимог пояснили, що ОСОБА_1 є власником садиби АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житловий об`єкт нерухомого майна від 22.10.2010 р.. 
До складу майна входить будинок з надвірними будівлями та огорожа №3, які знаходяться на земельній ділянці, що перебуває у власності позивача площею 0,1000 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №510433 виданого 07.04.2010р. за №011006500178 (цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд) та площею 0,0118га що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №510434 виданого 07.04.2010р. за №011006500177 (цільове призначення для ведення садівництва).
Відповідач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Так, в 2011 році відповідачем з істотним порушенням п. 3.25 ДБН 360-92** державних будівельних норм та правил з порушенням протипожежних відстаней було самочинно проведено будівництво навісу "В-1" на фундаменті огорожі №3, внаслідок чого частина самочинного будівництва розташована на споруді, що перебуває у власності ОСОБА_1 та на земельній ділянці, що також перебуває у його власності.
ОСОБА_1 також зазначив, що побудувавши на його частині огорожі №3 стіну під навіс "В-1" та стіну під навіс типу "Барбекю" без його згоди, відповідач порушив його право власності, оскільки він не може перебудували огорожу, а також ця огорожа несе надмірне навантаження.
Крім того, в навісі розташована піч типу "Барбекю", яка має димоходи і дим з них спрямовується до його будинку.
Просять зобов`язати відповідача перенести навіс "В 1" та навіс типу "Барбекю" на 1 м від огорожі, яка є межею між суміжними землекористувачами.
Заперечуючи вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 суду пояснили, що дійсно ОСОБА_1 після придбання домоволодіння неодноразово звертався до виконавчого комітету міської ради із заявами про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , оскільки в свідоцтвах №№ НОМЕР_1 були допущені помилки і в них вказувалось, що свідоцтво видавалось на будинок АДРЕСА_2 , хоч фактично номер будинку був 94, а також під літ.Б зазначалась літня кухня, хоч вона фактично переведена із нежитлового приміщення в житлове і є будинком.
Самостійно нумерацію він не змінював, а це робила міська рада і правовстановлючі документи видавались на ім`я одного і того ж власника.
При оформленні документів на приватизацію земельних ділянок межі погоджував з ОСОБА_3 ..
ОСОБА_6 не перешкоджає ОСОБА_3 користуватись належною їй земельною ділянкою, а вона не створює перешкод в користуванні його земельною ділянкою площею 0.1000 га, а лише перешкоджає користуватись огорожею №3, яка йому належить згідно договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом 14.09.1999 р. №1785.
Представники відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 позов ОСОБА_1 не визнали, а вимоги викладені в зустрічній позовній заяві підтримали і суду пояснили, що ОСОБА_3 11 жовтня 2001 р. придбала житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_3 і є з ОСОБА_1 суміжними землекорис-тувачами.
В договорі купівлі – продажу зазначена також огорожа під №3, а тому вважають, що вона є її власником.
На момент придбання садиби на подвір`ї уже був розміщений навіс, опорами якого були металеві конструкції. В даний час опори навісу "В 1" потребували укріплення, а тому обмуровані цеглою.
В цьому навісі побудована піч типу "Барбекю". Однак ця піч використувується не постійно, а періодично і ОСОБА_1 не перешкоджає.
Всі роботи ОСОБА_3 виконувала за власні кошти і провела будівництво на своїй території, а тому перешкод в коистуванні майном ОСОБА_1 не чинить, бо він має змогу підійти до своєї огорожі і обслуговувати її.
Представник відповідача ОСОБА_4 пояснив, що дійсно на огорожі, яка побудована попередніми власниками будинків АДРЕСА_3 і АДРЕСА_1 на межі земельних ділянок, поставлена декоративна стінка частини навісу із боку печі типу "Барбекю" довжиною близько 2 м., але з тією метою, щоб стічні води із навісу не попадали на огорожу і не руйнували її.
При приватизації земельних ділянок ОСОБА_3 і ОСОБА_1 взаємно погоджували межі. ОСОБА_3 не претендувала і не претендує на земельну ділянку ОСОБА_1 , а також не чинить йому перешкод в користуванні його земельною ділянкою. 
Просять ОСОБА_1 в позові відмовити.
Обгрунтовуючи позовні вимоги за зустрічним позовом представники ОСОБА_3 пояснили, що ОСОБА_1 є власником сусідньої садиби та земельної ділянки з 1999 року. Після придбання незакінченого будівництвом будинку ОСОБА_1 неодноразово подавав заяви до міськвиконкому і останній оформляв право власності на будівлі без належних документів. В свідоцтвах виданих міськвиконкомом і в прийнятих ним рішеннях належна ОСОБА_1 садиба мала різні номери, споруди зведені самовільно, а тому порушується право ОСОБА_3 на огорожу під №3, яка є її власністю.
Крім того, дозвіл на приватизацію ОСОБА_1 земельних ділянок видався як власнику будинку АДРЕСА_2 , а фактично проведено їх приватизацію власником будинку АДРЕСА_1 , а тому Державні акти та свідоцтво про право власності на житловий об`єкт мають бути визнані недійсними.
В зв`язку з тим, що огорожа №3 і навіс побудовані на території ОСОБА_3 просять визнати на нього право власності.
Зустрічний позов просять задовольнити.
Представник відповідача виконкому міської ради Покима І.О. позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 визнала і пояснила, що дійсно у свідоцтвах про право власності на об`єкт нерухомого майна – житловий будинок, який належить ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 номер будинку був вказаний різний - 94 і 96 і ці свідоцтва видавались тільки на підставі його заяв, тому вважає, що позов слід задовольнити, хоч ОСОБА_1 сам нумерацію будинку не змінював, а це робила міська рада.
Через те, що вказувались різні номери будинку необхідно визнати недійсними і Державні акти про право власності на землю надану ОСОБА_1 ..
В зв`язку з тим, що ОСОБА_3 побудувала навіс "В 1" на своїй земельній ділянці вважає, що на нього необхідно визнати право власності.
Представник третьої особи Могилів-Подільського КП МБТІ Федотов А.М. суду пояснив, що згідно матеріалів, які є в інвентарних справах на домоволодіння АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 вбачається, що при оформленні договору купівлі – продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 в 1999 р. спірна кам`яна огорожа №3 площею 218.2 м. кв належить саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_3 , оскільки під №3 в договорі купівлі-продажу укладеному між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 зазначена зовсім інша огорожа - на цегляному цоколі, металева, площею 19.5 м.кв.. Виміри огорож зазначені в квадратних метрах, а не в погонних, бо для їх оцінки використовуються значення саме в квадратних метрах. Однак із оціночних актів встановлено, що огорожа придбана ОСОБА_3 є меншою – 13.9 метрів погонних довжини.
Нумерацію будинку ОСОБА_1 самостійно не змінював, а тому різні номери одного і того ж домоволодіння, вказані в різних документах, є наслідком допущених помилок міською радою і на зміст правовстановлюючих документів це не впливає, оскільки вони видані відповідно до вимог чинного законодавства. 
Експерт ОСОБА_9 суду пояснив, що при проведені судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що навіс "В 1" є незавершеним будівництвом на території ОСОБА_3 поздовж межі, у вигляді кам`яних стовпів з дерев`яним штакетником без прозорів, оскільки межа проходить по огорожі, яка розділяє суміжні домоволодіння №№ НОМЕР_2 і НОМЕР_3 .
Згідно правовстановлюючих документів спірна огорожа зареєстрована за ОСОБА_1 і належить йому. 
Опори навісу зведені впритул до огорожі, яка належить ОСОБА_1 ..
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він був власником домоволодіння АДРЕСА_3 і 11.10.2001 р. продав його ОСОБА_3 ..
Ще будучи власником садиби за усною домовленністю із батьком ОСОБА_1 з метою впорядкування межі була збудована огорожа між домоволодіннями.
Батько ОСОБА_1 вимурував фундамент огорожі з каменю, а він на цьому фундаменті звів мур.
При укладені договору купівлі – продажу із ОСОБА_3 , ця огорожа не зазначена як така, що перейшла у власність ОСОБА_3 ..
Він займається підприємницькою діяльністю, а тому згідно усного договору з ОСОБА_3 разом із своєю бригадою робітників в 2011 р. будував навіс "В1", а в цьому навісі піч типу "Барбекю". Навіс побудований вздовж огорожі. Саме із тієї сторони де побудована піч типу "Барбекю" декоративна стіна навісу довжиною близько 2 м дійсно побудована на огорожі ОСОБА_1 , бо це запобігатиме руйнуванню огорожі від дощових вод. 
Заслухавши позивача, представників сторін, представника третьої особи, експерта, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а в зустрічному позові ОСОБА_3 відмовити з таких підстав. 
В судовому засіданні встановлено, що 14.09.1999 р. ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу придбав у ОСОБА_7 і є власником житлового будинку розташованого у АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житловий об`єкт нерухомого майна від 22.10.2010 р. №2935. 
Домоволодіння знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у власності ОСОБА_1 площею 0,1000 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №510433 виданого 07.04.2010 р. за №011006500178 (цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд) та площею 0,0118га що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №510434 виданого 07.04.2010р. за №011006500177 (цільове призначення для ведення садівництва) і складається з житлового будинку з надвірними будівлями, а також йому належить кам`яна огорожа №3, яка розділяє його садибу та садибу по АДРЕСА_3 власником якої є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 11 жовтня 2001 року, посвідченого нотаріально за № 2235. 
Із договорів купівлі-продажу, інвентарних справ,зокрема оціночних актів, показань експерта ОСОБА_9 , представника КП МБТІ ОСОБА_10 ,свідка ОСОБА_8 встановлено, що спірна огорожа №3 належить ОСОБА_1 , а не ОСОБА_3 ..
Із показань ОСОБА_1 ,представника відповідача ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_8 , експерта ОСОБА_9 , висновку судової будівельно-технічної експертизи, плану навісу (а.с.-193) вбачається, що ОСОБА_3 на своїй земельній ділянці в 2011 р. розпочала будівництво навісу "В 1" довжиною 11.43 м вздовж огорожі №3, яка належить ОСОБА_1 .. Опори навісу зведені впритул до огорожі, на її фундаменті. В продовження цього навісу побудований навіс в якому є піч типу "Барбекю" і стіна навісу довжиною близько 2 м, яка є одночасно стіною навісу з пічкою типу "Барбекю", зведена на самій огорожі, що перешкоджає ОСОБА_1 безперешкодно користуватись своєю власністю.
Відповідно до п. 3.25* Наказу Держкоммістобудування від 17.04.1992 р. № 44 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. ДБН 360-92" для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.
Таким чином, суд вважає, що з метою усунення перешкод в користуванні власністю ОСОБА_1 , слід зобов`язати ОСОБА_3 перенести навіс "В 1" та навіс печі типу "Барбекю" на відстань не менше 1 м від огорожі належній позивачу. 
Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки ні він ні його представник в судовому засіданні не надали доказів, що відповідачем ОСОБА_3 чиняться перешкоди у використанні земельної ділянки, а встановлено, що фактично спір виник через перешкоджання в користуванні огорожею.
Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суд виходить з наступного.
Навіс "В 1" є незавершеним будівництвом - тимчасовою спорудою.
Хоч представник виконкому міської ради не заперечувала проти визнання права власності на цей навіс, проте відповідно до п. 7 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)":" Не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами:
– про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири в багатоквартирних будинках різних житлових фондів, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема статтею 383 ЦК та відповідними нормами Житлового кодексу України щодо власників квартир;
– про визнання права власності на самочинно збудовані тимчасові споруди;
-про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо)".
В зв`язку з викладеним в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірна огорожа №3 є власністю ОСОБА_1 , тому не підлягає задоволенню вимога про визнання права власності за ОСОБА_3 на цю огорожу.
Також не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_3 , якими вона просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житловий об`єкт нерухомого майна № 2935 видане 22.10.2010 р. виконавчим комітетом Могилів-Подільської міської ради Вінницької області на підставі рішення № 327 від 21.10.2010р.; Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га; Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,018 га за адресою: АДРЕСА_1 в зв`язку з тим, що позивачем та її представниками не надано доказів, які саме права ОСОБА_3 порушені відповідачем за зустрічним позовом при будівництві споруд, приватизації земельних ділянок та отримані ним зазначених правовстановлюючих документів, не обгрунтовано підстави позову, згідно яких свідоцтво та Державні акти мають бути визнані недійсними.
Крім того, ОСОБА_1 . Держаний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0.018 га не отримував, а у його власності перебуває земельна ділянка площею 0.0118 га.
Позивач ОСОБА_3 не заперечувала, що власником домоволодіння АДРЕСА_1 з 1999 р. є ОСОБА_1 ..
ОСОБА_1 31.05.2010 р. виконкомом міської ради видане свідоцтво №2845 на житловий об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_2 взамін договору купівлі-продажу від 14.09.1999 р. , зареєстрованого за №1785.
Взамін цього свідоцтва 02.08.2010 р. було видане свідоцтво № НОМЕР_4 на житловий об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_2 , а 01.10.2010 р. видане свідоцтво № НОМЕР_5 на житловий об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_2 взамін попереднього свідоцтва.
22 жовтня 2010 р. видане свідоцтво № НОМЕР_6 на житловий об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 взамін свідоцтва № НОМЕР_5 виданого 01.10.2010 р. на житловий об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_2 .
Як встановлено ці свідоцтва видавались на підставі заяв ОСОБА_1 , оскільки в них були допущені помилки, зокрема, неправильно вказувався номер житлового об`єкту і перелік споруд не відповідав фактичному. 
В останньому свідоцтві зазначені правильні відомості і воно є остаточним.
Нумерацію цього домоволодіння ОСОБА_1 самостійно не змінював, а номер будинку визначала міська рада і правовстановлючі документи видавались на ім`я одного і того ж власника.
Суд вважає, що помилки в нумерації не можуть бути підставою для визнання свідоцтва про право власності та Державних актів недійсними, оскільки позивачем за зустрічним позовом не доведено, що при оформлені вказаних правовстановлюючих документів були порушені його права.
Також представник відповідача - виконкому міської ради не надала доказів, що ці правовстановлючі документи видані всупереч чинному законодавству, а також не вказала з яких підстав, передбачених ЦК України та ЗК України визнає позов і свідоцтво та Державні акти мають бути визнані недісними.
Крім того, в судовому засіданні представники ОСОБА_3 пояснювали, що при проведенні приватизації земельних ділянок ОСОБА_1 вона погоджувала їх межі, претензій не мала, не претендувала і не претендує на них, тобто, фактично спору між суміжними землекористувачами немає.
При таких обставинах в задовленні цих позовних вимог також слід відмовити.
Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі 3310 ( грн. 20 коп. витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи та 188 грн. 20 коп. судового збору: 94 грн.10 коп. сплачених при подачі позовної заяви та 94 грн. 10 коп. сплачених при подачі заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст.16,202-204,319,321,328,376,391,392 ЦК України, ст.ст. 79,81,90,103,152,158 ЗК України, ст.ст.10,60,88, 209, 212-214 ЦПК України, суд- 

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні огорожею №3 шляхом перенесення за рахунок ОСОБА_3 навісу літ. "В-1" та навісу типу "Барбекю" на відстань 1 м. від межі земельної ділянки площею 0.1000 га, що перебуває у власності ОСОБА_1 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №510433 виданого 07.04.2010 р. за №011006500178(цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд). 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі: 188 (сто вісімдесят вісім) грн. 20 коп. судового збору, 3310 (три тис.триста десять) грн. 20 коп. витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи.
В позовній вимозі про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовити. 
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , виконкому Могилів-Подільської міської ради про визнання права власності на тимчасову споруду з огорожею, визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності на житловий об`єкт нерухомого майна та скасування держаних актів на право власності на земельні ділянки – відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь в справі, але не були присутніми в судовому засіданні – в той же строк з дня отримання його копії.

СУДДЯ: