Номер провадження: 33/813/612/26
Номер справи місцевого суду: 523/4031/24 
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Чередник К.А., адвоката Горобівського І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. в дохід держави.
З вказаної постанови вбачається, що 22.01.2024 року о 22 год. 01 хв., рухаючись в м. Одесі по вул. Миколаївській дорозі, 276, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме поведінка не відповідає обстановці, бліде обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`янінням в медичному закладі охорони здоров`я у встановленому законодавством порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)судом першої інстанції не було повідомлено ОСОБА_1 про розгляд справи;
2)працівники поліції здійснили незаконну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із чим усі подальші вимоги працівників поліції є незаконними, а тому ОСОБА_1 не повинен був їх виконувати;
3)відсутність законної пропозиції проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;
4)в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, що свідчить про те що працівник поліції не направляв ОСОБА_1 до медичного закладу у передбачений законом спосіб;
5)на місці зупинки транспортного засобу огляд не проводився, матеріали справи не містять відомості про відмову водія пройти огляд на місці, щоб було підставою для проведення огляду у медичному закладі;
6)судом першої інстанції не звернуто уваги на те, що ОСОБА_1 погодився їхати до медичного закладу проте, коли пролунала тривога, він вирішив не їхати бо існувала загроза життю та здоров`ю. Проте, працівники поліції не зупинили та не відклали складання адміністративних матеріалів;
7)водія не було відсторонено від керування транспортним засобом.
Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення адвоката Горобівського І.Г., який наполягав на задоволенні його апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №734614 від 22.02.2024 року з якого вбачається, що 22.02.2024 року о 22:01 год. в м. Одеса по вул. Миколаївська дорога, 276, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка не відповідає обстановці, бліде обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`янінням в медичному закладі охорони здоров`я у встановленому законодавством порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП; 
- довідка з якої вбачається, що згідно до звірки з базою «Адмінпрактика» ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- довідка з якої вбачається, що згідно до звірки з базою «Адмінпрактика» ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 отримав 24.05.2016 року;
- відеозапис, з якого вбачається, що 22.02.2024 року приблизно о 22:03 год. працівники поліції їхали за транспортним засобом Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який в подальшому зупинили. Працівник поліції підійшов до автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Працівник поліції попросив ОСОБА_1 надати свої документи, також запитав, чи не перевозить останній заборонених речей. ОСОБА_1 , сказав, що заборонений речей він не перевозить. Працівник поліції сказав ОСОБА_1 , що на підставі ЗУ «Про національну поліцію» він проведе поверхневу перевірку. ОСОБА_1 сказав, що він до цього закону не відноситься, тому перевірки не буде. Працівник поліції сказав, що ОСОБА_1 було зупинено з підстав того, що у його автомобілі відсутня підсвітка номерного знаку, відсутнє заднє скло, а тому є підстава вважати, що автомобіль може бути причетним до адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 є підозрілою особою, а тому вони мають право провести поверхневу перевірку. ОСОБА_1 , не погодився. Працівник поліції повідомив Барському, що під час спілкування із ним, виникла підозра, що останній перебуває у стані наркотичного сп`яніння, оскільки його поведінка не відповідає обстановці. Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. ОСОБА_1 , спочатку погодився, проте потім сказав, що зараз повітряна тривога, а тому він відмовляється від проходження огляду. Працівники поліції зауважили ОСОБА_1 на тому, що вони можуть відвезти в укриття. ОСОБА_1 відповів що він відмовляється від огляду. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Попередили, що ОСОБА_1 відсторонено від права керування. Протокол був зачитаний, ОСОБА_1 із ним ознайомлений. 
Отже, не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги про те, що працівники поліції здійснили незаконну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із чим усі подальші вимоги працівників поліції є незаконними, а тому ОСОБА_1 не повинен був їх виконувати у зв`язку із тим, що працівники поліції повідомляли останнього про те, що зупинено його було з підстав того, що у його автомобілі відсутня підсвітка номеру, а також відсутнє скло.
Статтею 130 частиною 1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відповідно до положень ст. 130 КУпАП, законодавцем встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, не допускається.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ Україні від 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).
Підпунктом 1.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з підпунктами 1.6 та 1.7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Зазначеною Інструкцією на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом передбачено лише проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Пунктом 2.12. Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Оглянутим відеозаписом спростовано посилання в апеляційній скарзі на відсутність законної пропозиції проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Таким чином, враховуючи те, що у водія ОСОБА_1 поліцейськими були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у п.1.3. 1.4 Інструкції (поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя або неприродна блідість), водій повинен був на вимогу поліцейського пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я.
Щодо посилань апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не звернуто уваги на те, що ОСОБА_1 погодився їхати до медичного закладу проте, коли пролунала тривога, він вирішив не їхати бо існувала загроза життю та здоров`ю. Проте, працівники поліції не зупинили та не відклали складання адміністративних матеріалів, суд апеляційної інстанції зауважує на такому.
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. 
Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція), визначено, що кінозйомка та відеозапис – це процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п. 5 розділу ІІ Інструкції).
Крім того, слід зазначити, що відеозапис є об`єктивним доказом, оскільки унеможливлює суб`єктивне висвітлення поліцейським або іншими особами обставин справи.
Так з наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 коли працівники поліції запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився з підстав того, що була повітряна тривога, проте, із наданого відеозапису також вбачається, що працівники поліції зауважили ОСОБА_1 на тому, що вони можуть відвезти його до бомбосховища, однак ОСОБА_1 ніяк не відреагував на пропозицію поліцейських.
Також спростовується твердження апеляційної скарги і про те, що водія не було відсторонено від керування транспортним засобом дослідженим відеозаписом, з якого видно, що працівники поліції попередили ОСОБА_1 про те, що його відсторонено від керування транспортними засобами.
Крім того, відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом не скористався, не вказав заперечень або зауважень.
Вказуючи в апеляційній скарзі про те, що співробітники поліції допустили порушення вимог чинного законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Отже, обставини, які висвітлені у наданому відеозаписі разом з іншими дослідженими доказами у справі, повністю доводять вину ОСОБА_1 у інкримінованому правопорушенні, оскільки є допустимими, повними, дослідженими в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 22.01.2024 року та інкримінуються ОСОБА_1 .
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Посилання апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, що свідчить про те що працівник поліції не направляв ОСОБА_1 до медичного закладу у передбачений законом спосіб, не заслуговують на увагу, оскільки п. 1 розділу ІІ Інструкції від 07.11.2015 року не вимагає обов`язкового долучення до протоколу про адміністративне правопорушення направлення на огляд до медичного закладу. Слід зазначити, що відсутність в матеріалах справи направлення на огляд до медичного закладу не спростовує порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та не тягне за собою безумовного скасування прийнятого судового рішення. 
Не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги про те, що на місці зупинки транспортного засобу огляд не проводився, матеріали справи не містять відомості про відмову водія пройти огляд на місці, щоб було підставою для проведення огляду у медичному закладі, оскільки процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що чинним законодавством України не перебачено проведення поліцейським огляду особи на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.
Щодо тверджень апеляційної скарг про те, що ОСОБА_2 судом першої інстанції не було належним чином повідомлено про розгляд справи, чим було позбавлено останнього права на доступ до правосуддя, суд апеляційної інстанції зауважує на такому.
Постановою Одеського апеляційного суду від 03.06.2025 року клопотання представника ОСОБА_1 про поновлення строку на подання апеляційної скарги на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 09.04.2024 року було задоволено, чим суд відновив його права передбачені ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 скористався своїм правом передбаченим ст. 268 КУпАП, його представник приймав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, надавав пояснення, клопотання та заперечення.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог ст. ст. 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду С.О. Погорєлова