ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
07.09.2026 | Справа № 910/2981/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова енергія України" 
до Київської обласної військову адміністрації
про стягнення 5 235 000,00 грн.

Представники сторін:
від позивача: Тоцький Б.А., ордер серія АІ № 1262337;
від відповідача: не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова енергія України» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Київської обласної державної адміністрації про стягнення 5 235 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані нікчемністю наказу Київської обласної військової адміністрації про примусове відчуження приватного майна №2/1 від 12.03.2022
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2026 судом залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.
23.03.2026 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 04.05.2026.
У судове засідання 04.05.2026 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився.
За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання до 01.06.2026, яку занесено до протоколу судового засідання.
04.05.2026 представником позивачем подано клопотання про заміну неналежного відповідача.
У судове засідання 01.06.2026 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2026 замінено первісного відповідача - Київську обласну державну адміністрацію на належного відповідача - Київську обласну військову адміністрацію, підготовче засідання відкладено на 29.06.2026.
04.06.206 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.
У судове засідання 29.06.2026 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився.
Враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.07.2026, яку занесено до протоколу судового засідання.
27.07.2026 представником відповідача подано клопотання про відкладення судового засідання.
У судове засідання 27.07.2026 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився.
За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи до 07.09.2026, яку занесено до протоколу судового засідання.
У судове засідання 07.09.2026 представники позивача з`явився, представник відповідача не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. 
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
При цьому, за приписами ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Зважаючи на викладене, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.
У судовому засіданні 07.09.2026 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва 
ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану в подальшому неодноразово було продовжено і на час розгляду цієї справи триває.
Указом Президента України від 24.02.2022 №68/2022 "Про утворення військових адміністрацій" утворено Київську обласну військову адміністрацію. У зв`язку з утворенням військових адміністрацій, обласні, Київська міська державні адміністрації та голови цих адміністрацій набувають статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій.
Відповідно до наказу Київської обласної військової адміністрації № 2/1-в від 12.03.2022 року "Про примусове відчуження (вилучення) майна в умовах правового режиму воєнного стану" на території ТОВ "Ніколь-Моторс" за адресою с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика кільцева 2-б, було вилучено наступні автомобілі: Автомобіль HAVAL JOLION, vin код НОМЕР_1 , Автомобіль HAVAL JOLION, vin код НОМЕР_2 , Автомобіль HAVAL JOLION, vin код НОМЕР_3 , Автомобіль HAVAL JOLION, vin код НОМЕР_4 , Автомобіль HAVAL JOLION, vin код НОМЕР_5 . Вказані обставини підтверджуються актом про примусове відчуження або вилучення майна. В акті зазначено, що власником автомобілів є ТОВ "Ніколь Моторс".
Автомобілі (Haval Jolion, VIN: НОМЕР_1 , Haval Jolion, VIN: НОМЕР_2 , Haval Jolion, VIN: НОМЕР_6 , Haval Jolion, VIN: НОМЕР_4 , Haval Jolion, VIN: НОМЕР_5 ) є власністю ТОВ «Нова Енергія України», які перебували на відповідальному зберіганні у ТОВ «Ніколь Моторс» на підставі договору № Н-19/ВЗ від 22.10.2019. Передача автомобілів на відповідальне зберігання підтверджується актом приймання-передачі автомобілів на відповідальне зберігання № НЕ464 від 01.02.2022.
Право власності на автомобілі підтверджується сертифікатом відповідності завершеного колісного транспортного засобу: № UA-0808-0224-21, № UA-0808-0220-21, UA-0808-0228-21, UA-0808-0226-21, UA-0808-0238-21
Також в підтвердження права власності позивача на транспортні засоби надано вантажно-митні декларації: № UA500100/2022/002285, № UA500100/2022/002353, № UA500100/2022/002286.
Постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 лютого 2024 року у справі № 910/10009/22 постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2023 скасовано в частині рішення про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Ніколь-Моторс" у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Київської обласної військової адміністрації повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Ніколь-Моторс" автомобіль HAVAL JOLION, vin код НОМЕР_7 , і в цій частині прийнято нове рішення - позов задоволено та витребувано від Київської обласної військової адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніколь-Моторс" автомобіль HAVAL JOLION, vin код НОМЕР_7 .
Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова енергія України" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської обласної військової адміністрації про витребування автомобілів.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі № 910/3807/24 у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Енергія України" до Київської обласної військової адміністрації про витребування автомобілів: Haval Jolion, VIN: НОМЕР_1 ; Haval Jolion, VIN: НОМЕР_2 ; Haval Jolion, VIN: НОМЕР_6 ; Haval Jolion, VIN: НОМЕР_4 ; Haval Jolion, VIN: НОМЕР_5 - відмовлено повністю.
Відмовляючи в задоволенні позову, Господарський суд міста Києва вказав, що оскільки позивач не довів обставин перебування спірного майна у володінні відповідача, натомість, подані у справі докази підтверджують його передачу іншій особі, суд не вбачає можливості для застосування віндикації та витребування у відповідача автомобілів, яких у нього нема в наявності, а отже, позивачем обрано невірний спосіб захисту по відношенню до даного відповідача. 
Також, Господарським судом міста Києва зазначено про відсутність відомостей про місцезнаходження спірного майна.
Враховуючи викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Енергія України" звернулось до суду з даним позовом про стягнення з Київської обласної військової адміністрації вартості автомобілів у сумі 5 235 000,00 грн.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Предметом позову у цій справі є вимога позивача як власника примусово відчуженого в умовах воєнного стану майна (автомобілів) про стягнення з відповідача, як особи внаслідок неправомірних дій якої, позивачу були завдані збитки у розмірі вартості автомобілів, відомості про місцезнаходження яких після їх вилучення, відсутні.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, власником автомобілів Haval Jolion, VIN: НОМЕР_1 , Haval Jolion, VIN: НОМЕР_2 , Haval Jolion, VIN: НОМЕР_6 , Haval Jolion, VIN: НОМЕР_4 , Haval Jolion, VIN: НОМЕР_5 , які були вилучені з майданчика, на якому перебували на відповідальному зберіганні у ТОВ "Ніколь Моторс" є Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Енергія України".
Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду при розгляді справи № 910/10009/22 зазначено, що обласна військова адміністрація (якою є відповідач), що утворюється в умовах правового режиму воєнного стану, не належить до військового командування у розумінні статті 3 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" або військового формування згідно із Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а тому не наділена повноваженнями та правами, передбаченими статтею 4 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану", ухвалювати рішення, видавати накази, безпосередньо вчиняти дії щодо примусового вилучення/відчуження майна, що перебуває у приватній або комунальній власності, в умовах правового режиму воєнного стану, зокрема, і у місцевостях, де ведуться бойові дії.
У пункті 8.32 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду № 910/10009/22 від 16.02.2024 встановлено, що відповідач, видаючи Наказ про примусове вилучення/відчуження у автомобілів, діяв всупереч передбаченим законом повноваженням, наданим, зокрема, обласній військовій адміністрації в умовах правового режиму воєнного стану, і тому примусове вилучення/відчуження у автомобілів за таким Наказом відбулося з порушенням встановленої законом процедури.
Відповідно до приписів частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення в мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Обставини встановлюються судом шляхом оцінки доказів, які були досліджені в судовому засіданні. За наслідками такої оцінки доказів, зокрема щодо їх належності, допустимості, достовірності, суд робить висновок про доведеність чи недоведеність певних обставин. Від встановлення судом обставин справи слід відрізняти правові висновки, які робить суд на підставі таких обставин, у тому числі оціночні (постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №917/1345/17, від 01.09.2020 у справі №907/29/19, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20).
Преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (подібний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 922/643/19).
Отже, в іншій справі № 910/10009/22 встановлено відсутність у відповідача повноважень на реквізицію майна та прийняття наказу № 2/1-в від 12.03.2022, на підставі якого вилучено автомобілі.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Як передбачено ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Як уже було зазначено вище, Верховним Судом (постанова 16.02.2024 № 910/10009/22) встановлено відсутність правових підстав для реквізиції відповідачем спірного майна на підставі наказу № 2/1-в від 12.03.2022, а рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі № 910/3807/24 встановлено відсутність відомостей про місцезнаходження спірного майна, в зв`язку з зазначеним відповідні обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.
Так, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може бути застосований самостійно на підставі статті 1212 ЦК України шляхом подання кондикційного позову.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 Цивільного кодексу України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.
Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати в набувача це майно.
Відповідно до частини 1 статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (частина 2 статті 1213 Цивільного кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, позивач є власником автомобілів Haval Jolion, VIN: НОМЕР_1 , Haval Jolion, VIN: НОМЕР_2 , Haval Jolion, VIN: НОМЕР_6 , Haval Jolion, VIN: НОМЕР_4 , Haval Jolion, VIN: НОМЕР_5 , загальною вартість. 5 235 000,00 грн, які були вилучені з майданчика, на якому перебували на відповідальному зберіганні у ТОВ "Ніколь Моторс" є Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Енергія України".
Отже, з урахуванням висновків Верховного Суду у постанові № 910/10009/22 від 16.02.2024, правова підстава для набуття такого майна відпала та у відповідача виник обов`язок з його повернення в силу вимог статті 1212 ЦК України.
Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин вимог статті 1212 ЦК України та про наявність у відповідача обов`язку щодо повернення всього належного позивачу майна, правова підстава щодо набуття якого відпала.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 910/11780/22.
Однак, рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі № 910/3807/24 встановлено відсутність відомостей про місцезнаходження спірного майна.
Таким чином, оскільки Верховним Судом (постанова 16.02.2024 № 910/10009/22) встановлено відсутність правових підстав для реквізиції відповідачем спірного майна на підставі наказу № 2/1-в від 12.03.2022, і відомості про місцезнаходження спірного майна відсутні, що унеможливлює його фактичне повернення, вимога про стягнення з відповідача вартості автомобілів у сумі 5 235 000,00 грн підлягає задоволенню.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення суми.
За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва 
ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю. 
2. Стягнути з Київської обласної військової адміністрації (01196, м. Київ, площа Лесі Українки, буд. 1; ідентифікаційний код: 00022533) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова енергія України" (08130, Київська обл., Бучанський район, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 2б; ідентифікаційний код: 42987457) 5 235 000 (п`ять мільйонів двісті тридцять п`ять тисяч) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 62 820 (шістдесят дві тисяч вісімсот двадцять) грн 00 коп.
3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 16.09.2026

Суддя О.А. Грєхова