справа № 732/442/26 провадження № 1-кп/732/81/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13.07.2026 місто Городня 

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді – ОСОБА_1 ,
у присутності секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора – ОСОБА_3 (приймав участь в режимі відеоконференції),
обвинуваченого – ОСОБА_4 (приймав участь в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 січня 2026 року за №12026270460000024, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Півнівщина Городнянського району Чернігівської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, військовослужбовця, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

УСТАНОВИВ:
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України – це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 13 вказаного Закону у складі поліції функціонує, зокрема, патрульна поліція.
Так, наказом начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 654 о/с від 28.12.2023 сержанта поліції ОСОБА_5 призначено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 (м. Городня) Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 395 о/с від 18.07.2024 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 (м. Городня) Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.
У силу вимог ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», функціональних обов`язків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 останні, серед іншого, уповноважені виконувати роботу на відповідному напрямі діяльності патрульної служби, дорожнього нагляду; стежити за безпекою дорожнього руху з метою виявлення та усунення порушень правил дорожнього руху; під час патрулювання запобігати та виявляти кримінальні та адміністративні правопорушення; складати, у межах компетенції, протоколи про адміністративні правопорушення та здійснювати, у визначених законом випадках, розгляд справ про адміністративні правопорушення; приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.
Зокрема, відповідно до ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції мають право складати протоколи про правопорушення, передбачені відповідними частинами ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 (м. Городня) Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 та інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 (м. Городня) Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 , виконуючи функціональні обов`язки за відповідальними посадами, є службовими особами за ознакою представників влади.
Відповідно до дислокації нарядів поліції відділення поліції №3 (м. Городня) Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області на 24.01.2026 поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 (м. Городня) Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 та інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 (м. Городня) Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 заступили у однострої на чергування по обслуговуванню Городнянської та Тупичівської територіальних громад Чернігівського району Чернігівської області з 08:00 год 24.01.2026 по 08:00 год. 25.01.2026 на службовому автомобілі «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Так, під час виконання службових обов`язків, 24.01.2026 близько 15 год 50 хв, поблизу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зупинений автомобіль марки «Opel» моделі «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія – електрика відділення управління командира батареї 2 артилерійської батареї 1 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 рядового ОСОБА_4 .
Після зупинки транспортного засобу ОСОБА_4 , у зв`язку з наявністю у нього ознак перебування у стані алкогольного сп`яніння, запропоновано проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та надання його діям належної правової оцінки, на що останній відмовився.
Поряд з цим, близько 16:00 год, за місцем зупинки транспортного засобу, переслідуючи мету уникнення адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди поліцейському та інспекторам сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 (м. Городня) Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є службовими особами, за невчинення ними в інтересах ОСОБА_4 дії з використанням наданої їм влади, а саме нескладання відносно ОСОБА_4 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Далі, у зв`язку з необхідністю складання адміністративних матеріалів ОСОБА_4 запрошено до службового автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
У свою чергу, 24.01.2026 близько 16 год 08 хв ОСОБА_4 , знаходячись на передньому пасажирському сидінні службового автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання службовій особі неправомірної вигоди та достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є працівниками правоохоронного органу, переслідуючи мету уникнення адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, діючи з прямим умислом, висловив пропозицію надати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за невчинення ними в інтересах ОСОБА_4 дій з використанням наданої їм влади, а саме нескладання відносно останнього протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на надання неправомірної вигоди поліцейським ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за невчинення ними в інтересах ОСОБА_4 дії з використанням наданої їм влади, маючи на меті уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, з метою надання неправомірної вигоди дістав з власного гаманця грошові кошти у сумі

1 200 (тисяча двісті) гривень та поклав їх між передніми пасажирським та водійським сидіннями службового автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , тим самим надав неправомірну вигоду поліцейському та інспектору сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 (м. Городня) Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за не складання відносно ОСОБА_4 протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду та наданні такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, дії з використанням наданої їй влади, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України суд встановив, що обвинуваченому ОСОБА_4 суть обвинувачення зрозуміла.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій. По суті пред`явленого обвинувачення показав, що 24.01.2026 перебував у відпустці і в цей день близько 16 години під час керування транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції, які були одягнені у формений одяг та перебували у службовому автомобілі. Працівники поліції запропонували пройти йому огляді на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився та запропонував працівникам поліції грошові кошти за нескладання щодо нього адміністративного матеріалу. Показав, що він знав про відповідальність за неправомірну вигоду службовим особам. Потім, перебуваючи на передньому сидінні службового автомобіля поклав між передніми пасажирським та водійським сидіннями автомобіля 1200 гривень, він усвідомлював, що надає неправомірну вигоду. Обвинувачений щиро кається у вчиненому, критично та негативно ставиться до своїх дій, у подальшому зобов`язується більше так не вчиняти.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена зібраними під час досудового розслідування доказами, обвинувачений повністю визнав свою вину та не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, а тому вважає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. З огляду на викладене, просив суд обмежитись дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого, документів, що стосуються процесуальних витрат та долі речових доказів.
Обвинувачений ОСОБА_4 із запропонованим прокурором порядком та обсягом дослідження доказів погодився.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому, ніхто з учасників судового провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, а також доведеність винуватості обвинуваченого та кваліфікацію його дій, учасники справи вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, а також процесуальних рішень, прийнятих в ході досудового розслідування.
Наслідки розгляду справи відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження судом роз`яснені.
Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, а інкриміноване обвинуваченому діяння за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за не вчинення

службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, дії з використанням наданої їй влади, доведено у повному обсязі.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що відповідно до витягу з територіальної громади від 20.03.2026 обвинувачений ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; відповідно до службової характеристики обвинувачений є військовослужбовцем і проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 на посаді водія-електрика відділення управління командира батареї 2 артилерійської батареї 1 артилерійського дивізіону, за час проходження служби зарекомендував себе позитивно, відповідає займаній посаді, є учасником бойових дій; до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, однак 24.01.2026 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП; згідно із довідкою КНП «Городнянська міська лікарня» Городнянської міської ради №22 від 06.04.2026 обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; у характеристиці старости Хрипівського старостинського округу Городнянської міської ради ОСОБА_7 від 17.03.2026 вказано, що ОСОБА_4 проживає разом із дружиною, за час проживання на території старостинського округу зарекомендував себе із позитивної сторони, приймає активну участь у громадському житті села, заяв та скарг на поведінку останнього до старостату не надходило.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Судом враховується, що щире каяття обвинуваченого під час судового розгляду проявилося у визнанні ним своєї вини, критичній оцінці вчиненого, усвідомленні протиправності своєї поведінки, висловленні жалю з приводу скоєного, а також у запевненнях щодо наміру надалі не вчиняти кримінальних правопорушень.
Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_4 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статей 66-67 КК України враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є нетяжким злочином;
- фактичні обставини скоєного злочину (час, місце, спосіб, мотиви, наслідки скоєного злочину, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення);
- особу обвинуваченого (загально-соціальні дані): вік, освіту та стан здоров`я, сімейний стан, статус військовослужбовця, позитивну характеристику за місцем проживання та за місцем проходження військової служби; 
- відсутність судимостей;
- неперебування обвинуваченого на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога;
- наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання;
- позицію прокурора, який вказав на призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу та врахування позитивних характеристик з місця проходження військової служби.
Визначаючи вид та міру покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень статей 50, 65 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами, та повинно бути необхідним і достатнім для досягнення цих цілей.
Суд ураховує, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, не пов`язане із застосуванням насильства, не спричинило шкоди життю чи здоров`ю інших осіб.
При призначенні покарання суд враховує дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також позицію прокурора, який, посилаючись на характер вчиненого правопорушення та особу винного, наполягав на призначенні покарання у виді штрафу в межах мінімальної межі санкції ч. 1 ст. 369 КК України.
Суд також бере до уваги думку обвинуваченого, який повністю визнав свою провину та висловив готовність нести кримінальну відповідальність.
Обґрунтовуючи можливість призначення саме такого виду покарання, суд вважає, що штраф буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, оскільки такий захід забезпечує реальність виконання вироку та відповідає принципу індивідуалізації покарання.
Штраф як вид покарання є адекватною та достатньою реакцією держави на вчинене кримінальне правопорушення, оскільки забезпечує відчутний майновий вплив на обвинуваченого, має превентивне значення та відповідає принципу індивідуалізації покарання.
Підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання судом не встановлено.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі на залучення експерта в розмірі 10696,80 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в повному обсязі.
Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
Спеціальна конфіскація відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.
Оскільки грошові кошти номіналом по 500 гривень у кількості двох купюр, серійні номери КЄ7333242, МБ3117759 та купюру номіналом 200 гривень, серійний номер ЕЕ3657457, які є речовим доказом по справі, є предметом злочину, вчиненого обвинуваченим та враховуючи наявність підстав, визначених ч. 1 ст. 96-1 КК України, суд вважає за необхідне до речових доказів у виді грошових коштів в сумі 1200 гривень застосувати спеціальну конфіскацію на підставі статей 96-1, 96-2 КК України.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_8 від 28.01.2026 на грошові кошти в сумі 1200 гривень купюрами номіналом по 500 гривень у кількості двох купюр, серійні номери КЄ7333242, МБ3117759 та купюру номіналом 200 гривень, серійний номер ЕЕ3657457, залишити до їх конфіскації.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 369-371, 373-374, 392, 393, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок).
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування для проведення судової експертизи у сумі 10696,80 грн. 
На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави грошові кошти у сумі 1200 гривень номіналом по 500 гривень у кількості двох купюр (серійні номери КЄ7333242, МБ3117759) та одну купюру номіналом 200 гривень (серійний номер ЕЕ3657457), які є предметом злочину, та зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №3 (м. Городня) Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області 
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_8 від 28.01.2026 на грошові кошти в сумі 1200 гривень номіналом по 500 гривень у кількості двох купюр (серійні номери КЄ7333242, МБ3117759) та одну купюру номіналом 200 гривень (серійний номер ЕЕ3657457), залишити до їх конфіскації.
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1