| 1 | Справа № 335/2355/26  2/335/1864/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року      м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участі секретаря судового засідання Філатової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 у м. Пологи Запорізької області.
10.04.2025 державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за №17-244, відповідно до якого за померлою матір`ю вона успадкувала недоотриману нею пенсію в розмірі 130051,33 грн., яка знаходиться в Головному у правлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, та яка належала померлій, що підтверджується довідкою, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області 25.12.2024 за №0800-0401-8/118575.
За життя ОСОБА_2 перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області як отримувач пенсії за віком, та отримувала її там за життя.
Згідно довідки №0800-0401-8/118575 від 25.12.2024, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області на запит державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В., сума нарахованої але не виплаченої пенсії ОСОБА_2 після її смерті склала 130051,33 грн. 
17.04.2025 позивач звернулась до територіального управління Пенсійного фонду України (далі – ПФУ) в Деснянському районі м. Києва із заявою про виплату їй у порядку спадкування за законом згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2025 за №17-244 недоотриманої її матір`ю ОСОБА_2 пенсії в розмірі 130051,33 грн.
06.06.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області на її банківський рахунок була перерахована тільки частина успадкованої нею невиплаченої пенсії в розмірі 44612,58 грн.
На момент подання даного позову їй не сплачено залишок в розмірі 85438,75 грн.
07.08.2025 через свій електронний кабінет позивач звернулась до Головного Управління Пенсійного фонду за роз`ясненнями причин такої невиплати.
Листом Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного Фонду України за №3508-40844/Д-03/8-2800/25 від 08.09.2025 було повідомлено, що виплату пенсії ОСОБА_2 було припинено з 01.05.2023 відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону № 1058 у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд, а успадковану нею та недоотриману її матір`ю пенсію їй виплачено із розрахунку тільки по квітень 2023 року. 
Для обґрунтування своєї позиції Департамент пенсійного забезпечення страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного Фонду України в своєму листі посилається на положення пункту 14-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058, згідно з яким, громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації території виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, що підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення чи продовження виплати пенсії. 
Як зазначено в цьому листі №35408-40844/Д-03/8-2800/25 від 08.09.2025, з часу припинення виплату пенсії ОСОБА_2 із заявою про поновлення виплати пенсії встановленому порядку не зверталась; про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації не повідомляла. Тому, як зазначає пенсійний фонд, для виплати сум пенсії, які не були нараховані пенсіонерці, підстави відсутні.
Аналогічну позицію зазначено у листі від 01.01.2026 №78-28816/Д-02/8-0800/26 Головного управління ПФУ в Запорізькій області.
Крім того, в листі від 01.01.2026 №78-28816/Д-02/8-0800/26 зазначено про те, що довідкою на запит державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Н.В. (від 18.12.2024) було надано інформацію із зазначеною сумою недоотриманої виплати за період з 01.08.2022 по 31.07.2024 тобто по місяць смерті ОСОБА_2 включно, а саме: до врегулювання даного питання та набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №299 «Про деякі особливості виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) та страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
Однак, такі твердження позивач вважає безпідставними та необґрунтованими, а відмова у виплаті їй у порядку спадкування усієї суми пенсії, зазначеної у Свідоцтві про прав на спадщину, є незаконними, зазначаючи, що з липня 2022 року її мати не по своїй вині була позбавлена можливості отримати пенсію; відповідачем не надано його рішення про припинення виплати пенсії її матері з 01.05.2023 відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону №1058 у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; Порядок від 11.02.2025 №299 був прийнятий після смерті її матері, відповідач, як на підставу для відмови у виплаті успадкованих нею сум пенсії згідно Свідоцтва про спадщину за законом, безпідставно посилається на нього, на час подачі даної позовної заяви свідоцтво про право на спадщину за законом недійсним не визнано, неоспорюване та є чинним.
Зважаючи на вищевикладене, позивач успадкувала належні її матері пенсії в розмірі 130051,33 грн, яка знаходиться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, відповідно до положень ст. 1227 ЦК України, і ці кошти є її власністю.
Тому, оскільки відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів неправомірності припинення виплати пенсії її матері, зважаючи на те, що таке втручання є невиправдним з урахуванням статті 1 Першого протоколу до Конвенції, позивач просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області недоотриману пенсію, яка була нарахована ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 85438,75 грн., що входить до складу її спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Ухвалою від 09.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі з розглядом в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначене підготовче судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Відповідач ГУ ПФУ в Запорізькій області, в особі представника Струч С.В., у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що на запит Першої Київської державної нотаріальної контори щодо суми недоотриманої пенсії померлої, відповідачем було надано довідку №6369/02-14 від 22.11.2024, у якій зазначено, що недоотримана пенсії склала 130051,33 грн.
Інформацію було надано із зазначеною сумою недоотриманої виплати за період з 01.08.2022 по 31.07.2024, тобто по місяць смерті ОСОБА_2 включно, а саме: до врегулювання даного питання та набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №299 «Про деякі особливості виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) та страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
Виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена з 01.05.2023 у зв`язку з тривалою неоплатою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону №1058.
За життя ОСОБА_2 до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії не зверталася.
ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що є тимчасово окупованою російською федерацією територією.
Оскільки, звернень від ОСОБА_2 до органу Пенсійного фонду України щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі, з повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, відповідно до пункту 14-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058, не надходило, законні підстави для поновлення пенсії після її зупинення відсутні.
Отже, враховуючи вимоги Закону №1058, після смерті ОСОБА_2 (дата смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 ) залишалась нарахована та недоодержана пенсії за період з 01.08.2022 по 30.04.2023 в сумі, яку ОСОБА_1 , як спадкоємиці, на підставі заяви та доданих документів від 17.04.2025, було виплачено у червні поточного року на рахунок банківської установи, зазначені у заяві.
Таким чином, недоотримана пенсія у сумі 44612,58 грн виплачена в повному обсязі (суми фактично нараховані померлому за період з 01.08.2022 по 30.04.2023), а тому, у зв`язку з вищезазначеним, недоотримані кошті відсутні.
За викладених обставин, вважають що орган Пенсійного фонду діяв в межах своїх повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Позивач, ознайомившись із відзивом відповідача, подала до суду відповідь на відзив, відповідно до якого вважає, що наведені відповідачем у відзиві на її позовну заяву аргументи є необґрунтованими та голослівними, та не підтверджують його заперечень проти її позову і ніяким чино не спростовують викладені в її позовній заяві вимоги.
Ухвалою суду від 20.04.2026 закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився. 27.04.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача. Проти позову заперечують в повному обсязі.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Позивач є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 05.08.1969 та Свідоцтвом про укладання шлюбу серія НОМЕР_2 від 05.12.1987.
02.07.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_1 , померла.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.08.2024 у справі №754/12071/24, встановлено факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Пологи Запорізької області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
08.10.2024 Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .
Позивач звернулась до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_2 , на підставі якої заведено спадкову справу №1177/2024.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №17-244, спадкоємцем після померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії у сумі 130051,33 грн., що зберігається у Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, належна спадкодавцю, що підтверджується довідкою, виданою Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області 25.12.2024 за №0800-0401-8/118575.
Тобто, розмір недоотриманої померлою пенсії, на яку видано свідоцтво про право на спадщину, ґрунтується на відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, якою було повідомлено про наявність у померлої ОСОБА_2 недоотриманої суми пенсії у сумі 130051,33 грн.
Разом із тим, відповідно до листа ГУ ПФУ в Запорізькій області від 01.01.2026 №7828816/Д-02/8-0800/26, виплату пенсії ОСОБА_2 призупинена з 01.05.2023 у зв`язку з тривалою неоплатою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 закону №1058). В подальшому, звернень від ОСОБА_2 до органу Пенсійного фонду України щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі, з повідомленням про неодержання пенсі від органів пенсійного забезпечення російської федерації, відповідно до пункту 14-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, не надходило.
06.06.2025 ГУ ПФУ в Запорізькій області виплатило ОСОБА_1 частину недоотриманої пенсії, у розмірі 44 612,58 грн., що підтверджується випискою по рахунку від 06.06.2025.
Таким чином, різниця між нарахованою і неотриманою ОСОБА_2 пенсією та між розміром пенсії, на яку позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, становить 85438,75 грн. (130051,33-4462,58=85438,75)
07.08.2025 позивач ОСОБА_1 через веб-портал звернулась до Пенсійного фонду України із зверненням.
Листом Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та Пільг Пенсійного Фонду України від 08.09.2025 №35408-40844/Д-03/8-2800/25, позивача повідомлено, що виплату пенсії ОСОБА_2 було припинено з 01.05.2023 відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону №1058 у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. З часу припинення виплати пенсії ОСОБА_2 із заявою про поновлення виплати пенсії у встановленому порядку не зверталась. Крім того, ОСОБА_2 не повідомляла про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської федерації. Із зазначеного листа також встановлено, що відповідно до поданої заяви про виплату недоотриманої пенсії та необхідних документів, зокрема, свідоцтва про смерть та свідоцтва про право на спадщину, недоотриману пенсію, що нараховувалась ОСОБА_2 по квітень 2023 року відповідно до вимог чинного законодавства та яку пенсіонерка не отримала, ОСОБА_1 виплачено у червні 2025 року.
Статтею 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Отже, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому сума недоотриманого щомісячного довічного грошового утримання, що належала батьку позивачки за життя і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини, тому, позивач, прийнявши спадщину після батька, має право на отримання всієї суми недоотриманого ним щомісячного довічного грошового утримання.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи неї проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.
Таким чином, зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Зміст вказаних вище норм узгоджується з положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Правовий аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц).
При цьому, Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання платежів.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.09.2020 у справі №428/6685/19, від 30.01.2024 у справі №420/8604/21.
Позивачем доведено належними та допустимими доказами, що нарахована, але не отримана за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсія у розмірі 130 051,33 грн. входять до складу спадкового майна, яке залишилося після її смерті, а позивач ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом набула право власності на вказані грошові кошти, а тому має право на отримання недоотриманої за життя її матері пенсії у вищезазначеному розмірі.
Відповідно до довідки, виданою Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за №0800-0401-8/118575 на запит нотаріусу, сума нарахованої та не отриманої ОСОБА_2 пенсії становить 130 051,33 грн.
06.06.2025 позивачеві було виплачено частину успадкованої нею невиплаченої пенсії в розмірі 44 612,58 грн. 
Вказані обставини свідчать про те, що різниця між нарахованою і не отриманою ОСОБА_2 пенсією, та між розміром пенсії, на яку позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, становить 85 438,75 грн. (130 051,33 грн. – 44 612,58 грн. = 85 438,75 грн.)
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Тому сума пенсії, що належала спадкодавцю і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми в повному обсязі.
Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна.
Верховний Суд у постанові від 06.07.2020 у справі № 750/8819/19 зауважив, що дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.
Отже до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати позивачки за життя і залишилась недоотриманою у зв`язку з її смертю, увійшла до складу спадщини, тому, позивач, прийнявши спадщину після своєї матері, має право на отримання всієї суми які відповідачем своєчасно не були виплачені померлій.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі №243/13575/19 (провадження №61-11268сво20) надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.
За таких обставин, позивач має право на отримання усієї суми невиплаченої пенсії за життя ОСОБА_2 , у зв`язку чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та, враховуючи, що позивач є інвалідом І групи довічно та звільнена від сплати судового збору, покладає судові витрати на рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію, яка була нарахована ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 85438 (вісімдесят п`ять тисяч чотириста тридцять вісім) грн. 75 коп., відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2025, зареєстрованого в реєстрі за №17-244, виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В.
Судовий збір компенсувати за рахунок держави.
Рішення складене в повному обсязі 27.07.2026.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ЄДРПОУ 20490012, адреса місцезнаходження: пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005.

Суддя          В.О. Макаров