Справа № 308/2501/26

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Феєр І. С., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О. Я., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил № 33/4806/285/26, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2026 
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , директора ТОВ «Тирба Транс» (код ЄДРПОУ 42556458), визнано винним у порушенні митних правил за ст. 485 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 % несплаченої суми митних платежів, що становить 48806,78 (сорок вісім тисяч вісімсот шість) грн 78 коп. 
Стягнуто зі ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот п`ятдесят шість) грн 60 коп.
З протоколу про порушення митних правил № 0125/305000/2026 від 05.02.2024 та постанови судді від 11.03.2026 вбачається, що 02.10.2025 до Управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Закарпатської митниці від Управління контролю та адміністрування митних платежів Закарпатської митниці надійшла доповідна записка від 02.10.2025 № 15/15-03/20125 щодо опрацювання інформації уповноваженого митного органу Чехії, отриманої листом Держмитслужби від 08.09.2025 № 15/15-03-01/7/5270 (вх. митниці № 18576/4/7.7-1).
Вказаним листом направлена відповідь уповноваженого митного органу Чеської Республіки № 35185-2/2025-900000-22020/ZD від 04.09.2025 щодо результатів самостійної перевірки сертифікатів з перевезення товарів EUR.1 згідно з Доповненням І «Визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» Конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, щодо товарів, оформлених підприємствами-імпортерами.
У зазначеному листі уповноваженого митного органу Чехії зазначено, що в результаті проведеної перевірки, зокрема сертифікату з перевезення EUR.1 № и. НОМЕР_1 від 22.02.2024, встановлено, що на запит митниці Чехії, компанія, яка зазначена в декларації постачальника заявила, що вона не видавала декларацію постачальника та що вона є явно підробленою.

-2-

Декларація постачальника (виробника) - це заява, яка підтверджує преференційне походження товару, тобто, що він виготовлений у країні - учасниці угоди про вільну торгівлю і може отримати пільги при ввезені до іншої країни – учасниці Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження і на підставі якої митницею видається сертифікат з перевезення EUR.1.
Проведеним аналізом наявних матеріалів та інформації наявної в базах даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ по зазначеному факту встановлено, що 29.03.2024 в зоні митного контролю митного поста «Виноградів» Закарпатської митниці декларантом ТОВ «Тирба Транс» – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), згідно відомостей зазначених в гр 14 та 54 нижче вказаної МД, до митного контролю та оформлення, шляхом електронного декларування була подана митна декларація від 29.03.2024 ІМ40 ДЕ № 24UA305270001443U5 та товаросупровідні документи, в тому числі інвойс № 24059 від 13.02.2024 та сертифікат з перевезення товару EUR.1 № и.Ty 0648730 від 22.02.2024 на товар «Сідельний тягач для перевезення напівпричепів, колісний, марка: DAF; модель: FT XF105; № шасі: НОМЕР_3 , номер двигуна: НЕМА ДАНИХ, тип двигуна: дизельний, об`ємом: 12902см3; потужність: 340kW; повна маса 20500кг; колісна формула: 4х2; такий що був у використанні. Календарний рік виготовлення: 2012».
Відправником даного товару є іноземне підприємство «Stanislav HNILICA» (439 07 Peruc 27, Чехія), а одержувачем згідно гр 8 МД є ТОВ «Тирба Транс» (Закарпатська область Тячівський район с. Кричово, вул. Ювілейна буд. 17, код ЄДРПОУ – 42556458).
Вказана зовнішньоекономічна операція здійснювалась на підставі контракту № 24059 від 13.02.2024, укладеного між іноземним підприємством-продавцем «Stanislav HNILICA» та покупцем - ТОВ «Тирба Транс». Згідно з графою 9, особою, відповідальною за фінансове врегулювання, є також ТОВ «Тирба Транс» (код ЄДРПОУ – 42556458).
Вищезазначений товар оформлений із застосуванням преференційного режиму (код пільги 410), а саме звільнення від сплати ввізного мита на товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС, на підставі абз. 1 ч. 1 ст. 29 додатка І-А «Тарифний графік України» до глави 1 розділу IV «торгівля та питання пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами – членами, з іншої сторони ратифікованої Законом України від 16.09.2014 №1678-VII.
Для підтвердження преференційного походження товару суб`єктом ЗЕД ТОВ «Тирба Транс» (код ЄДРПОУ – 42556458) було надано сертифікат з перевезення товару EUR.1 № и.Ty 0648730 від 22.02.2024 виданий митним органом Чехії.
Згідно гр 47 зазначеної митної декларації нараховано та сплачено ПДВ в сумі 81344,64 грн. Як підставу для нарахування преференційної ставки мита в гр. 36 МД зазначено код преференції – 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС [Абзац перший частини першої статті 29 додатка I-A «Тарифний графік України» до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони]).
У графі 44 МД під кодом – 0954 (Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1)) зазначено документ № и.Ty 0648730 від 22.02.2024.
Оскільки сертифікат з перевезення товару EUR.1 № и.Ty 0648730 від 22.02.2024 виготовлений на підставі підробленого документа – декларації походження (відповідь митних органів Чехії 35185-2/2025-900000-22020/ZD від 04.09.2025), тому він є недійсним і застосування преференційної ставки ввізного мита під час оформлення 

-3-

вищевказаного товару за митною декларацією від 29.03.2024 ІМ40 ДЕ № 24UA305270001443U5 є неправомірним.
Згідно з листом Управління контролю та адміністрування митних платежів Закарпатської митниці від 14.01.2026 №15/15-01/1345, без застосування коду пільги «410» по МД від 29.03.2024 ІМ40 ДЕ №24UA305270001443U5 ТОВ «Тирба Транс» (код ЄДРПОУ – 42556458), необхідно було сплатити митні платежі в сумі 130151,42 грн (в тому числі: ввізне мито – 40672,32 грн та ПДВ – 89479,10 грн).
На запрошення до Закарпатської митниці, для надання пояснень ОСОБА_1 не прибув (лист Закарпатської митниці від 22.01.2026 № 7.7-20/20-10/13/248), про причини не прибуття не повідомив.
Таким чином, директор ТОВ «Тирба Транс» (код ЄДРПОУ 42556458) - вчинив дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, шляхом надання митному органу недійсного сертифікату з перевезення (походження) товару EUR.1 № и.Ty 0648730 від 22.02.2024, що призвело до неправомірного зменшення розміру митних платежів на загальну суму 48806,78 грн (в тому числі: ввізне мито – 40672,32 грн та ПДВ – 8134,46 грн). 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 485 МК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 11.03.2026 скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу порушення митних правил. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що процедура видачі сертифіката EUR.1 встановлена Угодою про асоціацію між Україною та ЄС, зокрема ст. 17 Протоколу № 1, відповідно до якого сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами експорту на письмову заяву експортера, або під відповідальність експортера, його повноважним представником. Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. В свою чергу, митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Митним законодавством не передбачено обов`язку декларанта (імпортера) перевіряти легітимність дій митних органів іноземних держав під час видачі ними таких сертифікатів або контролювати первинну документацію іноземного відправника. Тобто він правомірно покладався на достовірність документів, офіційно переданих йому європейським контрагентом. Також висновок суду про те, що сертифікат з перевезення товарів є недійсним не відповідає фактичним обставинам справи. Митним органом не надано належних та допустимих доказів підроблення вказаних документів. Жодними наявними у матеріалах справи про порушення митних правил доказами не доведено, що він умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та бажаючи чи свідомо допускаючи настання цих наслідків, вчинив дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів шляхом подання митному органу підроблених документів, або таких, що містять неправдиві дані. Крім того, в апеляційній скарзі порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання, ОСОБА_1 вказує на те, що справу судом першої інстанції було розглянуто без його участі. Копія постанови йому не вручалася і не надсилалася поштовим зв`язком за його місцем проживання. У Єдиному державному реєстрі судових рішень постанова була опублікована 16.03.2026. Натомість у період з 16.03.2026 по 24.03.2026, з 02.04.2026 по 10.04.2026 та з 13.04.2026 по 30.04.2026 він перебував на амбулаторному лікуванні, у період з 25.03.2026 по 31.03.2026 - перебував 

-4-

за межами України, зазначені обставини фізично перешкодили йому отримати копію судового рішення та подати своєчасно апеляційну скаргу. Тому вважає строк пропущеним з поважних причин і просить такий поновити.
Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Рішко П. М. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, відомостей про поважність причин неявки не надавали. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП явка особи, яка притягується до відповідальності, чи його захисника, у судове засідання на апеляційний розгляд справи не є обов`язковою. Тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Адіментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Рішка П. М., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника Закарпатської митниці Селеша О. Я., який заперечив апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та його апеляційна скарга підлягають задоволенню, з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена без участі ОСОБА_1 , при цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії постанови від 11.03.2026. Крім того, як вбачається з поданих ОСОБА_1 доказів, він тривалий час перебував на амбулаторному лікуванні, а також за межами України, що об`єктивно перешкодило йому своєчасно подати апеляційну скаргу. 
З урахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права на захист особи, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_3 апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.
Згідно ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до частини четвертої ст. 3 МК України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.
Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

-5-

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі – також Конвенція) притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції.
Згідно частини другої статті 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Стаття 6 Конвенції встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.
Разом з тим, Європейський суд з прав людини (далі – також ЄСПЛ) у своїх рішеннях наголошує, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй фактично пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (зокрема, пункт 51 рішення у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).
Статтею 485 МК України встановлено, що з`явлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Таким чином, адміністративне правопорушення, передбачене ст. 485 МК України, може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.
Зі змісту ст. 485 МК України випливає, що в діях винної особи має міститись прямий умисел як форма вини та особлива мета ухилення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.
Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За приписами до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку 
-6-
встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
У свою чергу ст. 251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
За положеннями ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Для притягнення до відповідальності, згідно ст. 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі 640/7258/17 
Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до частини першої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом з`явлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

-7-

Частиною другою статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.
З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (частини п`ята, шоста статті 264 МК України).
За змістом ст. 10 КУпАП правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст. 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості.
Зовнішній прояв винного, протиправного діяння, передбаченого ст. 485 МК України, обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).
Згідно з протоколом про порушення митних правил № 0125/UA305000/2026 від 05.02.2026, ОСОБА_1 інкримінуються дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів під час митного оформлення на товар «Сідельний тягач для перевезення напівпричепів, колісний, марка: DAF; модель: FT XF105; № шасі: НОМЕР_3 , номер двигуна: НЕМА ДАНИХ, тип двигуна: дизельний, об`ємом: 12902 см3; потужність: 340kW; повна маса 20500 кг; колісна формула: 4х2; такий що був у використанні. Календарний рік виготовлення: 2012», відправником якого є іноземне підприємство «Stanislav HNILICA» (439 07 Peruc 27, Чехія).
Порушення полягає у поданні під час митного оформлення сертифікату з перевезення форми EUR.1 № и.Ty 0648730 від 22.02.2024, який відповідно до листа уповноваженого митного органу Чеської Республіки № 35185-2/2025-900000-22020/ZD від 04.09.2025 є підробленим.
Згідно ч. 1 ст. 292 МК України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а 

-8-

також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України: 1) товари не є об`єктом оподаткування митними платежами; 2) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано; 3) при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму; 4) коли загальна фактурна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України громадянами, не перевищує обсягів, які не є об`єктом оподаткування митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу.
Законом Україні від 16.09.2014 №1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.
Цією Угодою, зокрема Протоколом № 1 «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва», визначено зокрема те, що доказом походження товарів може бути сертифікат з перевезення товару EUR.1 або декларація походження.
Згідно ст. 16 цього Протоколу матеріали, що не мають преференційного походження, використані у виробництві продуктів Груп 50-63 Гармонізованої системи, походженням із застосовуючих Договірних Сторін, для яких видається або складається підтвердження походження згідно з Розділом V Доповнення А, не можуть бути предметом повернення або звільнення від сплати мита будь-якого типу у Стороні-експортері.
Експортер продуктів, на які поширюється підтвердження походження, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів надати всі належні документи на підтвердження того, що мито, сплачене за матеріали, що не мають преференційного статусу походження, використані у виробництві цих продуктів, не було повернене, та що мито і всі митні платежі та збори, що мають еквівалентний ефект, які мають бути сплачені за такі матеріали, дійсно сплачені.
Стаття 17 цього Протоколу регламентує підтвердження походження товару, а саме: 1. Продукти, що походять з однієї зі Сторін, при ввезенні до іншої Сторони підпадають під дію положень цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження, зокрема: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведено у Додатку IV до ОСОБА_4 . 
Відповідно до ст. 19 Протоколу згідно з національними вимогами митні органи Сторони-експортера можуть дозволити будь-якому експортеру, заснованому у Стороні («уповноважений експортер»), складати декларації походження незалежно від вартості відповідних продуктів; експортер, який запитує такий дозвіл, повинен надати митним органам усі гарантії, необхідні для перевірки преференційного статусу походження продуктів, а також виконання інших вимог цих Правил; митні органи повинні надати уповноваженому експортеру номер митного дозволу, який має бути зазначений на декларації походження; митні органи перевіряють правильність використання дозволу. Вони можуть відкликати дозвіл у разі неналежного його використання уповноваженим експортером та повинні робити це у разі ненадання уповноваженим експортером гарантій, зазначених у пункті 2 цієї Статті.
Статтею 20 цього Протоколу визначена процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1, зокрема: 1. Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами Сторони-експортера на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником; 2. Для цього 

-9-

експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведено у Додатку IV до Доповнення А. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено Угоду, і відповідно до норм національного законодавства країни експорту. Якщо ці бланки заповнюються від руки, вони повинні заповнюватися ручкою друкованими літерами. Опис продуктів потрібно викласти у виділеній для цього графі, не залишаючи вільних рядків. Якщо графа не заповнена повністю, під останнім рядком опису проставляється горизонтальна лінія, вільне місце перекреслюється.
Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 правомірно покладався на достовірність документів, офіційно переданих йому європейським контрагентом та не мав підстав для сумнівів у достовірності сертифіката з перевезення (походження) товарів EUR.1 № и.Ty 0648730 від 22.02.2024, виданий уповноваженим органом Чехії та не міг знати про неправомірні дії експортера іноземного підприємства «Stanislav HNILICA» (439 07 Peruc 27, Чехія).
Більш того, митним органом не підтверджено жодними доказами та не доведено факт причетності ОСОБА_1 до підроблення сертифіката з перевезення товару EUR.1 № и.Ty 0648730 від 22.02.2024 на товар «Сідельний тягач для перевезення напівпричепів, колісний, марка: DAF; модель: FT XF105; № шасі: НОМЕР_3 , номер двигуна: НЕМА ДАНИХ, тип двигуна: дизельний, об`ємом: 12902 см3; потужність: 340kW; повна маса 20500 кг; колісна формула: 4х2; такий що був у використанні. Календарний рік виготовлення: 2012», з метою зменшення розміру митних платежів на загальну суму 48806,78 грн.
Протокол не містить обставин, які б свідчили про умисний характер дій ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину.
Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що національним законодавством не передбачений механізм для імпортера пересвідчитися у дійсності товаросупровідних документів та у наявності права на застосування преференції у відправника товару, оскільки обов`язок видачі Сертифіката з перевезення товару EUR.1 покладається на митні органи Сторони-експортера.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що наведені вище обставини свідчать про відсутність у даному випадку об`єктивної сторони правопорушення та відповідно залишені судом першої інстанції без уваги. Будь-які беззаперечні докази про те, що ОСОБА_1 вчиненні умисні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів в матеріалах справи відсутні. Доказів, які б свідчили про протилежне, митним органом не надано.
Викладені вище обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 будь-яких намірів ухилитися від сплати належних митних платежів під час декларування товару.
При цьому згідно з диспозицією ст. 485 МК України передбачене нею порушення митних правил вчиняється лише зі спеціальною протиправною метою - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. 
Мета - це уявлення особи про суспільно небезпечний наслідок своїх протиправних дій та про ту шкоду, що, як усвідомлює винний, настане для охоронюваних законом відносин і яка є для нього бажаною. Мета дає змогу визначити заради чого, до якого результату спрямована суспільно небезпечна діяльність особи і вона може бути тільки у правопорушеннях, що вчиняються з прямим умислом, оскільки вона є свідченням бажання певного наслідку.
Належних та допустимих доказів наявності у ОСОБА_1 відповідної мети матеріали справи не містять.

-10-
За відсутності обґрунтованих доказів, які свідчать саме про умисел декларанта ОСОБА_1 на заниження митних платежів (шляхом використання пільги) сам факт подання до митного оформлення транспортних засобів, товаросупровідних документів наданих іноземним підприємством-експортером «Stanislav HNILICA» (439 07 Peruc 27, Чехія) цього товару, не є достатньою підставою для кваліфікації дій ОСОБА_1 як порушення митних правил відповідно до ст. 485 МК України.
За змістом конституційних норм та положень кодексу України про адміністративні правопорушення тягар доведеності обґрунтованості тверджень, подання митного органу та даних протоколів про порушення митних правил покладено саме на цей орган, відтак особа, щодо якої складено протокол, незобов`язана доводити свою невинуватість у вчиненні проступку.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Дослідження матеріалів справи свідчить про те, що при їх розгляді, суддя належно не з`ясувала всі обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення, не усунула суперечності, які потребували детального їх з`ясування, об`єктивної та належної оцінки. Недотримання цього принципу та необ`єктивний розгляд справи призвів до неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу цього адміністративного правопорушення. Перевірку усіх необхідних даних для провадження розгляду справи суддею не забезпечено, про, що обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі. 
Як вбачається, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, що наведено в протоколі про порушення митних правил, доказами, наведеними у постанові судді та наявними у матеріалах справи, не підтверджується.
Статтею 8 МК України визначено, що митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, додержанні прав та охоронюваних законом інтересів осіб, на орган доходів і зборів покладено обов`язок доказування вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідно ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Таким чином висновки митного органу щодо вчинення ОСОБА_1 дій спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів, шляхом надання митному органу недійсного сертифікату з перевезення (походження) товару EUR.1 № и.Ty 0648730 від 22.02.2024, не знайшли свого підтвердження дослідженими у судовому засіданні доказами, а усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 62 Конституції України належить тлумачити на її користь.
На підставі наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова судді скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що митним органом не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань, у тому числі й про долучення до матеріалів справи будь-яких доказів, не заявлялось. 

-11-

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2026. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2026 про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя