Справа № 689/619/26
Провадження № 2/685/505/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2026 року      

Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Самойловича А.П., розглянувши в селищі Теофіполь в порядку скороченого провадження без виклику осіб (учасників) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фк єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В :

17 квітня 2026 року від ТОВ «Фк єврокредит» до суду надійшов позов з вимогою стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 173-022-861-2-20-Г (з ануїтетними платежами), укладеним 22 грудня 2020 року між кредитодавцем АТ «Мегабанк» та відповідачем, право вимоги за якими перейшло до позивача, яка становить 35114,28 грн. і складається з заборгованості за кредитом (в т.ч. прострочена) в сумі 12268,31 грн., заборгованості по сплаті відсотків (в т.ч. прострочена) в сумі 2356,75 грн. та заборгованості по сплаті комісії (в т.ч. прострочена) в сумі 20489,22 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням позичальником своїх договірних зобов`язань по поверненню кредиту.
Відповідачеві позивачем було направлено копію позовної заяви з додатками перед поданням позовної заяви до суду за його зареєстрованим місцем проживання по АДРЕСА_1 , а також судом за цією ж адресою направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі, яка була ним одержана. 
Відповідач письмового відзиву не направив. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
22 грудня 2020 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договорір № 173-022-861-2-20-Г (з ануїтетними платежами).
Умовами договору (п. 2) передбачено надання позичальнику кредиту в сумі 27700 грн. на строк з 22 грудня 2020 року по 21 грудня 2023 року, процентна ставка становить 10 % річних, розмір щомісячного платежу на виконання умов договору становив 1727,92 грн.
З наданих позивачем виписок з рахунку відповідача вбачається одержання позичальником кредитних коштів, а також внесення коштів на виконання умов договору, проте не у відповідності до умов договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню. 
Проте суд не погоджується з розміром заборгованості за договором, визначеним позивачем, виходячи з наступного. 
Так, пунктом 2.4 кредитного договору визначена комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, в розмірі 3 % від суми кредиту, яка сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 цього закону загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 закону, до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. 
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісії за надання та за обслуговування кредиту. 
Водночас, закон розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 закону, після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
В кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, що надаються позичальнику та за які банком встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Кожна сторона, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемним відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Спірні умови кредитного договору щодо сплати комісії за обслуговування кредиту суперечать самій природі кредитних договорів – оплачувати користування чужими коштами шляхом сплати певних процентів в залежності від розміру цих коштів, а також, відповідно, до зменшення процентних платежів по мірі повернення частин кредиту. Комісія ж, визначена за обслуговування кредиту, базою нарахування встановлює виключно розмір виданого кредиту до кінця строку дії кредитного договору і не зменшується по мірі повернення кредиту.
Виходячи з нікчемності умов кредитного договору в частині нарахування комісії за обслуговування кредиту, судом вбачається безпідставним задоволення вимог про стягнення заборгованості по комісії та зарахування одержаних від позичальника коштів на погашення комісії з обслуговування кредиту.
Відповідно до виписки з особового рахунку, з усіх внесених позичальником коштів на виконання умов договору на погашення заборгованості за комісійною винагородою було зараховано 10257,78 грн., з цієї суми повністю має бути погашена заборгованість по процентах в сумі 2356,75 грн., а на решту 7901,03 грн. має бути зменшена заборгованість по тілу кредиту до 4367,28 грн., яка і підлягає стягненню.
Право вимоги позивача за цим кредитним договором підтверджується договором № GL1N426240 про відступлення прав вимоги від 03 вересня 2024 року з відповідним витягом з реєстру боржників, до якого включений відповідач, згідно якого право вимоги за договором перейшло від АТ «Мегабанк» до ТОВ «ФК «Мустанг фінанс», та договором № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27 грудня 2024 року з відповідним витягом з реєстру боржників, до якого включений відповідач, згідно якого право вимоги за договором перейшло від ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» до позивача ТОВ «Фк єврокредит».
В позовній заяві позивачем заявлена також вимога стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу в сумі 11200,00 грн., яка підлягає частковому задоволенню. 
Частинами 1 та 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 1/07, укладений 01 липня 2025 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», відповідно до якого клієнт доручає, а об`єднання зобов`язується надавати йому правничу допомогу. Перелік боржників, щодо яких клієнтом доручається об`єднанню вчинення дій стосовно стягнення заборгованості, сума заборгованості та інші дані, зазначаються в реєстрі боржників. 
01 грудня 2025 року сторонами складено реєстр боржників, до якого включено кредитний договір щодо відповідача. 
05 січня 2026 року складено акт № 12088179 про надання адвокатом клієнту правничої допомоги по стягненню заборгованості з відповідача на загальну суму 11200 грн., яка полягає у проведенні юридичного та фінансового аналізу 1 боржника на суму 1200 грн., складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з 1 боржника на суму 10000 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. 
З наданих матеріалів не вбачається обґрунтувань на підтвердження того, що понесені позивачем витрати на правову допомогу в заявленому розмірі є пропорційними до предмета спору, зважаючи на ціну позову та суть спору, який полягає у стягненні заборгованості за договорами мікрозайму, зважаючи на однотипність та схожість кредитних договорів, про що свідчить заповнення тексту шаблону позовної заяви з застосуванням «автозаміни», оскільки прізвище відповідачки у тексті позовній заяві не відмінялося взагалі, не зважаючи на контекст. За таких обставин розмір витрат позивача на правову допомогу, який підлягає розподілу, становить 2000 грн. 
Витрати позивача на оплату судових витрат підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених вимог – 12,44 %.
Оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи, тому датою ухвалення рішення, відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 526, 553, 554, 611, 625, 1046, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В : 

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фк єврокредит» (код ЄДРПОУ 40932411) заборгованість в сумі 4367,28 грн. (Чотири тисячі триста шістдесят сім гривень 28 коп.) за Кредитним договором № 173-022-861-2-20-Г (з ануїтетними платежами), укладеним 22 грудня 2020 року між кредитодавцем Акціонерним товариством «Мегабанк» (код ЄДРПОУ 09804119) та позичальником ОСОБА_1 , яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 4367,28 грн. 
Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фк єврокредит» (код ЄДРПОУ 40932411) судові витрати в сумі 579,88 грн., які складаються із сплаченого при подачі позову судового збору в сумі 331,13 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 248,75 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 16 вересня 2026 року.

Суддя Самойлович А.П.