ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року	справа № 380/2087/26	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі:
головуючого-судді	Мартинюк Віталій Ярославович	
секретар судового засідання	Клочко Наталія Сергіївна	
з участю:
представника позивача - Чумака С.Г.,
прелставника відповідача - Можіля Я.О.. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Державної прикордонної служби України, до ІНФОРМАЦІЯ_3 та до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) , в якому просить:
визнати протиправними дії щодо вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданого 07.12.2021 року на ім`я ОСОБА_1 ;
визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 25 листопада 2025 року;
зобов`язати вжити заходи та внести відомості до відповідних баз даних Державної прикордонної служби України про скасування рішення про відмову у перетинанні державного кордону від 25.11.2025 року та про дійсність паспорта серії НОМЕР_1 .
Клопотанням про зміну предмету позову та заміну неналежних відповідачів позивачем змінено учасників справи, а саме: виключено Державну прикордонну службу України з числа відповідачів, залучено ІНФОРМАЦІЯ_4 як третю особу яка не заявляє самсотійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залишено відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_5 ; змінено предмет спору, зокрема, просить:
визнати протиправними дії щодо вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданого 07.12.2021 року на ім`я ОСОБА_1 ;
визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 25 листопада 2025 року;
зобов`язати внести відомості до відповідних інтегрованих баз даних Державної прикордонної служби України про скасування рішення про відмову у перетинанні державного кордону від 25.11.2025 року та про те, що паспорт серії НОМЕР_1 є дійсним, посилаючись на висновок Головного експертно-криміналістичного центру Державної прикордонної служби України.

Позивач у заяві по суті справи наводить такі обгрунтування позовних вимог.
Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 25 листопада 2025 року безпосередньо посилається на причину: «відсутні документи для виїзду за кордон». Однак, така відсутність була створена штучно і є прямим наслідком неправомірного вилучення документа прикордонною службою. Таким чином, прикордонна служба спочатку вилучила паспорт, посилаючись на його нібито «неналежність», а потім відмовила у виїзді з причини «відсутності» цього ж паспорта, що є логічною помилкою та свідчить про необґрунтованість та суперечність такого рішення. Фактично, позивач прибула на кордон з дійсним документом, який був неправомірно вилучений, що унеможливило подальше здійснення прикордонного контролю та реалізацію її права на виїзд. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 07.12.2021 року органом 4652 на ім`я ОСОБА_1 , було виготовлено та видано у встановленому законодавством порядку. Цей документ є дійсним, чинним та належить саме громадянці ОСОБА_1 , що підтверджується його реєстрацією в державних реєстрах. Будь-які припущення чи звинувачення щодо його недійсності, підроблення або неналежності особі пред`явника, які могли стати підставою для вилучення, є безпідставними та не були доведені у встановленому законом порядку. Повідомляє суд, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 07.12.2021 року органом 4652 на ім`я ОСОБА_1 відображається у мобільному застосунку «Дія» позивача, що підтверджується відповідним скріншотом, а тому не може не належати останній. Зазначає, що вже неодноразово реалізовувала своє право на виїзд та в`їзд в Україну, використовуючи саме цей паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 . Протягом всього періоду користування документом з моменту його видачі (07.12.2021 р.) жодних зауважень щодо його дійсності чи «неналежності» особі пред`явника з боку посадових осіб Державної прикордонної служби України не виникало. Факт успішного проходження прикордонного контролю з цим документом у минулому підтверджується відповідними відмітками (штампами) про перетин державного кордону, що містяться безпосередньо у вилученому паспорті.

Відповідач у відзиві на позовну заяву наводить такі заперечення проти позову.
Дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) є такими, що відповідають нормам чинного законодавства, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень та з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій є необґрунтованими, у задоволенні яких слід відмовити в повному обсязі. Вчинені уповноваженими посадовими особами Державної прикордонної служби України дії, а саме: складення заяви на здійснення поглибленої перевірки, висновку про результати поглибленої перевірки, згідно з яким паспорт громадянки України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 має ознаки підробки (ознаки повторної прошивки документа), складання акту вилучення вказаного документа, направлення на експертне дослідження паспорту позивача за рішенням начальника органу охорони державного кордону, вилученого за результатами проведення поглибленої перевірки, з копією висновку, на підставі письмової заяви (листа) начальника органу охорони державного кордону, вказують на те, що відповідач діяв в межах та у спосіб, що визначений Законами та вказаною Інструкцією, виконуючи покладені на Державну прикордонну службу України завдання та обов`язки. Крім того, зазначає, що оскаржуване рішення про відмову в перетині державного кордону не тягне за собою юридичної заборони особі в перетині державного кордону на майбутнє (в наступний раз), тобто таке рішення має разове застосування та приймається на підставі діючого законодавства на основі поданих документів, а тому не створює перешкод в подальшому для перетину кордону України за наявності на це законних підстав.

Позивач та її представник вимоги підтримали, просять їх задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечив, просить у його задоволенні відмовити.

Ухвалою суду від 23 лютого 2026 року відкрито спрощене позовне провадження.
Ухвалою суду від 23 квітня 2026 року справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою, зазначеною у протоколі судового засідання від 22 червня 2026 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджуються такі обставини.
25 листопада 2025 року позивач перетинала державний кордон на виїзд з України, та надала на паспортний контроль паспорт громадянки України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 .
В прикордонного наряду «Перевірка документів» у складі штаб-сержанта ОСОБА_2 виникли сумніви щодо дійсності та приналежності паспортного документа особі - пред`явнику, про що складено заяву на здійснення поглибленої перевірки документа, в якій навпроти рядка "ознаки повторної прошивки бланка документа" проставлено відмітку.
В подальшому штаб-сержантом Василем БЛАЖКІВСЬКИМ складено висновок за результатами здійснення поглибленої перевірки документа від 25.11.2025 року, яким встановлено недійсність документа у зв`язку з наявними ознаками повторної прошивки документа, а саме на сторінках 16-17 збільшені отвори прошивки; наявні послаблення натягнення прошивальної нитки.
Отримавши висновок за результатами здійснення поглибленої перевірки документа, лейтенантом Тарасом ТУРЧИНИМ було здійснено акт вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 .
Рішенням про відмову в перетинанні державного кордону України від 25.11.2025, начальником 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (тип Б) лейтенантом ОСОБА_3 було відмовлено у перетинанні державного кордону позивачу з причин відсутності документу для виїзду за кордон, в період дії на території України воєнного стану у відповідності до Закону України «Про затвердження Указу Президента «Про введення воєнного стану в Україні», Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та постанови Кабінету Міністрів України №57 (зі змінами та доповненнями).
Також, відповідачем направлено лист №02.3/32382-25-Вих від 13.12.2025, до Головного експертно-криміналістичного центру Державної прикордонної служби України, для проведення експертного дослідження паспорту громадянки України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , який був виявлений 25.11.2025 під час здійснення прикордонного контролю в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Нижанковичі» ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ознаками підробки.
Відповідно до висновку експертного дослідження Головного експертно-криміналістичного центру Державної прикордонної служби України №34-250/65 від 18 грудня 2025 року, "Паспорт громадянки України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 07.12.2021, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відповідає за своїми характеристиками аналогічним паспортним документам, які видаються/видавалися уповноваженими органами України.".

Змістом спірних правовідносин є відповідність дій та спірного рішення відповідача критеріям правомірності, передбачених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні норми чинного законодавства та виходив з таких мотивів.
Статею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. 
Фундаментальний принцип відносин державних органів та особи закладено у статті 19 Основного Закону України.
Так, у відповідності до частини першої цієї статті, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
У частині другій продовжується, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну регулює Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-XII, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон України № 3857-XII).
Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України "Про прикордонний контроль" від 5 листопада 2009 року № 1710-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон України № 1710-VI).
У відповідності до положень статті 3 Закону України № 3857-XII, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. 
Як передбачено ч.1 ст.2 Закону України № 3857-XII, документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є, зокрема, паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Згідно із частиною першою статті 2 Закону України № 1710-VI прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.
У відповідності до частини другої цієї ж статті, прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.
Пунктом 1 частини 3 статті 2 Закону України № 1710-VI передбачено, що прикордонний контроль здійснюється щодо осіб, які перетинають державний кордон.
В силу положень п.1 ч.4 ст.2 Закону України № 1710-VI, прикордонний контроль включає перевірку документів.
Як передбачено ч.1 ст.7 Закону України № 1710-VI, паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що у ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.
У частині 3 цієї статті зазначено, що уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України з урахуванням результатів оцінки ризиків можуть проводити перевірку підтверджуючих документів та повторну перевірку документів осіб, які перетинають державний кордон.
З метою визначення практичних заходів та тактичних прийомів дій особового складу Державної прикордонної служби України з перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства під час здійснення прикордонного контролю, наказом Адміністрації державної прикордонної служби України від 05.06.2012 № 407, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 червня 2012 року за № 1083/21395, затверджено Інструкцію з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон (далі - Інструкція №407).
Абзацом першим п.2.12 Інструкції №407 передбачено, що у разі якщо за результатами здійснення стандартної перевірки документа в уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону, яка здійснювала цю перевірку, виникли сумніви щодо його дійсності або приналежності відповідній особі, вона складає заяву на здійснення поглибленої перевірки документа за формою, наведеною у додатку 1 до цієї Інструкції, та доповідає старшому прикордонних нарядів у пункті пропуску.
У абзаці другому цього ж пункту продовжується, заява на здійснення поглибленої перевірки документа (далі - заява) складається в письмовому (електронному) вигляді шляхом заповнення її граф (полів програмного інтерфейсу) та передається (надсилається з використанням відповідного програмного забезпечення) спеціалісту з поглибленої перевірки документів.
Згідно із п.3.4 Інструкції №407 підставою для здійснення поглибленої перевірки документа є заява, складена уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону, яка проводила стандартну перевірку документа.
Абзацом першим пункту 3.10 Інструкції №407 передбачено, що поглиблена перевірка документа вважається закінченою після складення спеціалістом висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа за формою, наведеною у додатку 2 до цієї Інструкції (далі - висновок). Про результати поглибленої перевірки документа спеціаліст доповідає старшому прикордонних нарядів у пункті пропуску (старшому зміни прикордонних нарядів).
Матеріалами справи підтверджується те, що у службової особи відповідача виникли сумніви щодо дійсності та приналежності позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданого 07.12.2021 року, як наслідок складено заяву наздійснення поглибленої перевірки документа, за формою передбаченою законодавством, та зроблено відповідну відмітку у такій заяві.
Поглиблена перевірка закінчилась складенням висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа від 25.11.2025 року, яким встановлено недійсність документа у зв`язку з наявними ознаками повторної прошивки документа, а саме на сторінках 16-17 збільшені отвори прошивки; наявні послаблення натягнення прошивальної нитки.
Згаданий паспорт було вилучено про що складено акт вилучення документа від 25.11.2025 року.
Наведені обставини вказують на те, що службові особи відповідача діяли у відповідності до вимог наведених норм, а обставин, які б вказували на порушення критеріїв правомірності, передбачених ч.2 ст.2 КАС України під час вилучення згаданого паспорта, судом не встановлено.
Як наслідок у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог у частині визнання протиправними дій щодо вилучення паспорта.

В силу положень п.3.11 Інструкції №407, залежно від результатів здійснення поглибленої перевірки, зазначених у висновку, старший прикордонних нарядів у пункті пропуску (старший зміни прикордонних нарядів):
надає дозвіл на перетинання державного кордону особі, документ якої був підданий поглибленій перевірці;
відмовляє особі в перетинанні державного кордону.
Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України (відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14 грудня 2010 року № 967 „Про затвердження форм рішень про відмову в перетинанні державного кордону України”, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 року за № 31/18769) доводиться особі старшим зміни прикордонних нарядів або старшим прикордонних нарядів у пункті пропуску через державний кордон (п.3.13 Інструкції №407).
Враховуючи те, що спірне рішення про відмову в перетині державного кордону є наслідком результатів поглибленої перевірки, порушень під час здійснення якої не встановлено, та те, що прийняття такого відповідає закріпленому у наведених нормах алгоритму, у суду також відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Не підлягають задоволенню і вимоги спонукального характеру, оскільки такі є похідними.

Інші аргуманти та заперечення сторін не спростовують викладеного.

За таких обставин, позовні вимоги не можуть уважатись обгрунтованими, а тому у задоволенні позову належить відмовити.

Щодо судового збору, то в силу положень ст.139 КАС України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, такий належить присудити з позовача. 

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне рішення складено 07 липня 2026 року.

Суддя	Мартинюк Віталій Ярославович