Справа № 522/19088/25
Провадження № 2/522/1520/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 року    м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання Костинюк В.В.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шевченко Валерія Марківна, Південний відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшла 25.08.2025 позовна заява ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Ібрагімовим Артемом Олександровичем, до ОСОБА_2 , треті особи Приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шевченко Валерія Марківна, Південний відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Шевченком В.М. договір між батьками №4024 від 17.09.2010 про сплату аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000 доларів США за офіційним курсом НБУ щомісячно. У подальшому нотаріус, в рамках цієї нотаріальної справи, 23.12.2021 вчинив виконавчий напис №2046 про стягнення на користь ОСОБА_6 грошової суми у розмірі 2 084 625 гривень (що складає еквівалент 76 500 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на 23 грудня 2021 року). 
На підставі наведеного виконавчого напису 20.01.2025 Південним відділом ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса), було відкрито виконавче провадження №76822834 та вжито заходів примусового виконання (арешт коштів позивача, накладення арешту на майно та примусове стягнення коштів). 
Позивач виступає боржником за цим написом і заперечує наявність сумарної заборгованості за вказаним договором, посилаючись на виконані платежі та спори щодо розміру заборгованості. Так, виконавчий напис було вчинено нотаріусом з порушенням чинного законодавства, оскільки між сторонами вимоги про сплату будь-якого боргу не надсилалися, приватним нотаріусом не було перевірено безспірність заборгованості, її розмір та наявність.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа надійшла у провадження судді Ковтун Ю.І.
Ухвалою від 05.09.2025 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
До суду 10.10.2025 надійшли пояснення третьої особи приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шевченка В.М. у яких вказує, що підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню немає, адже нотаріус сповіщала позивача про вчинення нотаріальної дії, а ОСОБА_1 не подав ніяких документів.
Ухвалою від 28.01.2026 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.
На підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси №745/26 від 20.04.2026 на виконання Рішення зборів суддів Приморського районного суду м. Одеси від 20.03.2026 та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, по справі було проведено 20.04.2026 повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями в результаті якого справа 21.04.2026 передана судді Бондарю В.Я.
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 24.04.2026 прийнято до розгляду вищевказану справу та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні зі стадії розгляд справи по суті на 25 травня 2026 року.
З метою належного сповіщення відповідача, розгляд справи у судовому засіданні 25.05.2026 відкладено на 02.07.2026.
У судове засідання 02.07.2026 року учасники справи не з`явилися, сповіщалися про час, дату та місце судового розгляду належним чином.
Відповідачка сповіщалася про час, дату та місце судового розгляду належним чином, що підтверджується конвертом з рекомендованим повідомленням, що повернулись на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.54).
Отже, суд здійснив усі необхідні заходи щодо належного сповіщення відповідачки, однак, відповідачка у судові засідання повторно не з`являлась, відзиву на позовну заяву не надала.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 07 липня 2026 року.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Шевченком В.М. договір між батьками №4024 від 17.09.2010 про сплату аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 доларів США за офіційним курсом НБУ щомісячно (що складає еквівалент 76 500 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на 23 грудня 2021 року) (а.с.19-22). 
Відповідно до ч. 4 ст. 157 СК України, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Згідно п. 14 Договору між батьками №4024 від 17.09.2010 про сплату аліментів на утримання малолітньої дитини, всі спори, що виникнуть, та розбіжності в тлумаченні окремих положень цього договору в процесі його виконання, вирішуються сторонами шляхом переговорів, а в разі недосягнення згоди — у судовому порядку відповідно діючого законодавства України.
Згідно п. 19 Договору між батьками №4024 від 17.09.2010 про сплату аліментів на утримання малолітньої дитини, виплата аліментів починається з 01 жовтня 2010 року в розмірі та в порядку. передбаченому п. 3 цього договору. Одержувач підтверджує, що на дату укладення цього договору, Платник виконував зобов?язання по утриманню дитини добровільно і вона не має по відношенню до нього претензій матеріального характеру, що пов?язанні з утриманням дитини.
23 грудня 2021 року за реєстровим №2046 на підставі ст.ст. 87 - 91 Закону України «Про нотаріат», ст. 189 Сімейного кодексу України, ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту І Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, було вчинено Виконавчий напис на Договорі між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. 17.09.2010 за зареєстровим №4024, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 грошової суми у розмірі 2 084 625 гривень (що складає еквівалент 76 500 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на 23 грудня 2021 року) (а.с.18).
На підставі наведеного виконавчого напису 20.01.2025 Південним відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса), відкрито виконавче провадження №76822834 (а.с.16-17). 
Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями -не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012.
Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.
Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат", передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Згідно ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчинює нотаріальні дії, має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат").
Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.
Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчих написів подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Отже, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.
На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. 
Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.
Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц та постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №201/11696/16-ц.
Згідно п. 19 Договору між батьками №4024 від 17.09.2010 про сплату аліментів на утримання малолітньої дитини, станом на дату укладення договору ОСОБА_2 підтвердила, що ОСОБА_1 виконував зобов?язання по утриманню дитини добровільно і вона не мала по відношенню до нього претензій матеріального характеру, що пов`язані з утриманням дитини.
З матеріалів нотаріальної справи, які були надіслані третьою особою вбачається, а саме із листа АТ «ОТП БАНК» в м. Одеса (вих. №500-5/554 від 06.10.2021) та Виписки з особового рахунку (рахунок № НОМЕР_1 ), що видана АТ «ОТП БАНК» в м. Одеса 06.10.2021 надруковано 15.09.2021, вбачається що ОСОБА_1 на виконання п. 19 Договору між батьками №4024 від 17.09.2010 про сплату аліментів на утримання малолітньої дитини, сплачував аліменти на утримання малолітньої дитини, дата останнього переказу 03.12.2012.
Матеріали справи не містять доказів, того, що з боку ОСОБА_2 вчинено дії, передбачені п. 14 Договору між батьками №4024 від 17.09.2010, щодо виконання з боку ОСОБА_1 зобов`язань, які виникли з Договору, оскільки матеріалами справи не підтверджується проведення між сторонами переговорів та недосягнення згоди у переговорах щодо сплати аліментів після 03.12.2012.
ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Шевченко В.М. з метою вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості про сплату аліментів на утримання малолітньої дитини на підставі Договору між батьками №4024 від 17.09.2010, лише після досягнення дитиною - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття. 
Сукупність наведених обставин, зокрема бездіяльність ОСОБА_2 щодо проведення переговорів, викликають у суду сумніви щодо відсутності між сторонами реального спору на момент вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості про сплату аліментів на утримання малолітньої дитини на підставі Договору між батьками №4024 від 17.09.2010.
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 не було направлено ОСОБА_1 вимогу, в якій було запропоновано ОСОБА_1 виконати своє зобов`язання, що виникло на підставі Договору про сплату аліментів №4024 від 17.09.2010. 
Судом враховується те, що ОСОБА_2 не надано доказів належного сповіщення ОСОБА_1 про борг, що виник на підставі Договору про сплату аліментів, а особа вважається належним чином повідомленою про вимогу щодо усунення порушень за договором, лише в тому разі, коли відправлено на адресу такої особи листа про усунення порушень за договором, а й доведено факт його вручення адресатові.
Так, у нотаріальному процесі при стягненні боргу за договорами на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не бере, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).
Повідомлення, надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.
Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
З матеріалів нотаріальної справи, які були надіслані третьою особою вбачається, що разом із заявою на вчинення виконавчого напису ОСОБА_4 для приватного нотаріуса було надано лише оригінал Договору між батьками, лист АТ «ОТП БАНК» в м. Одеса (вих. №500-5/554 від 06.10.2021) та Виписку з особового рахунку (рахунок № НОМЕР_1 ), видану АТ «ОТП БАНК» в м. Одеса 06.10.2021 надруковано 15.09.2021 (а.с.38-44). 
Отже, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 не направляла ОСОБА_1 письмової вимоги про усунення порушення Договору між батьками про сплату аліментів №4024 від 17.09.2010.
Також, приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. надала до суду пояснення щодо позову, у яких вказала, що вона 09 серпня 2021 року ОСОБА_9 направляла заяву ОСОБА_10 про її намір на звернення за вчиненням виконавчого напису про беззаперечне стягнення на погашення несплаченої ОСОБА_11 в строк за останні три роки заборгованості за Договором між батьками №4024 від 17.09.2010. 
Приватний нотаріус у своїх поясненнях стверджує, що зазначена заява була направлена на адресу ОСОБА_12 (вих. №184/02-24 від 09.08.2021) з супровідним листом нотаріуса (вих. № 185/02-24 від 09.08.2021), проте, на підтвердження цього надає до суду лише витяг із журналу, де вказано про направлення ОСОБА_1 заяви про намір звернути стягнення за виконавчим написом.
Разом із тим в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази направлення для ОСОБА_1 , приватним нотаріусом, вимоги про сплату боргу. Суд зазначає, що витяг із журналу (а.с.45), де вказано про направлення ОСОБА_1 заяви про намір звернути стягнення за виконавчим написом, не містять відомостей про зміст відправлення, оскільки до матеріалів справи не долучено опису вкладення вказаного листа, крім того матеріали справи не місять доказів отримання відповідачем вказаної вимоги. 
Неповідомлення боржника про вимогу повернути заборгованість свідчить про недотримання (невиконання) встановленої законом процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса та є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню . Чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та іншою стороною щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. (Постанова КЦС ВС від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц).
У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 отримав лист-вимогу щодо сплати аліментів та був вчасно проінформований про наявність заборгованості. Мав можливість надати обґрунтовані заперечення щодо вчинення виконавчого напису або письмову згоду чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення нотаріусом виконавчого напису.
З урахування викладеного, беручи до уваги, що відповідачем не спростовано позовні вимоги, доказів безспірності заборгованості суду не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
У зв`язку з задоволенням позову, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 76-81, 102, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шевченко Валерія Марківна, Південний відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню - задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2046, вчинений приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шевченко Валерією Марківною 23 грудня 2021 року щодо стягнення заборгованості за договором між батьками про сплату аліментів на утримання дитини.
Стягнути з ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 07 липня 2026 року.

Суддя В.Я.Бондар