Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2026 р. Справа № 520/29064/25 
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 28.10.2024 року №2546148-2405-2030-UA63120270000028556 про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2023 рік у сумі 4 304,75 грн. за об`єкт Ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.3624240.4999923.20250610.61.8007.94.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 28.10.2024 року №2546148-2405-2030-UA63120270000028556 про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2023 рік у сумі 4 304,75 грн. за об`єкт Ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.3624240.4999923.20250610.61.8007.94, є протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку.
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі без виклику сторін в судове засідання та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
Копію ухвали про відкриття провадження було надіслано відповідачу та третім особам до їх Електронних кабінетів в системі "Електронний суд" та ними отримано, що підтверджено довідками про доставку електронного листа.
Представником відповідача надіслано до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.
Також, ухвалою суду витребувано у відповідача додаткові документи по справі.
На виконання суду представником відповідача надіслано до суду витребувані документи.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення – рішення: від 28.10.2024 року №2546148-2405-2030-UA63120270000028556 про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 4 304,75 грн. за 2023 рік.
Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нарахований із застосуванням ставки 1 % від мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2023.
Податкове повідомлення – рішення №2546148-2405-2030-UA63120270000028556 отримано позивачем у електронному кабінеті платника податку 18.07.2025 року, що зазначено позивачем в позовній заяві та представником податкового органу в додаткових поясненнях.
Позивач, не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України в порядку ст.56 Податкового кодексу України, посилаючись на те, що податковим органом не вірно розраховано ставку податку - 1% замість 0,1%.
Рішенням ДПС України №28425/6199-00-06-01-02-06 від 30.09.2025 оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС залишено без змін, а скарга - без задоволення.
Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі по тексту -ПК України).
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, встановленим цим Кодексом та законами з питань митної справи, що повністю узгоджується з приписами ст. 19 Конституції України щодо обов`язку кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пункту 12.4.1 пункту 12.4 статті 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належить встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом.
За визначенням, наведеним у статті 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.
Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 261 ПК України).
Як встановлено положеннями підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Приписами підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України).
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).
Таким чином, відповідно до приписів пункту 12.4.1 пункту 12.4 статті 12 ПК України органи місцевого самоврядування, серед іншого, встановлюють ставки податку на нерухоме майно, а саме для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. При цьому у підпункті 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України законодавець встановив максимальну межу розміру такого податку (1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування) та надав право органу місцевого самоврядування на диференціацію розміру ставки податку залежно від місця розташування (зональності), виду нерухомості та особи платника податку.
Так, судовим розглядом встановлено, що контролюючим органом на підставі інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно було проведено нарахування податку на нерухоме майно ОСОБА_1 за 2023 рік по належному їй на праві власності об`єкту нерухомого майна, зокрема, за нежитлове приміщення, розташоване за адресою : АДРЕСА_1 .
При визначенні розміру спірного податку контролюючий орган керувався Рішенням № 542/17.
Згідно з Додатком № 1 до Рішення № 542/17 ставка податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. 1 бази оподаткування.
Відповідно до пункту 5 Додатку № 1 до Рішення № 542/17 ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах:
Будівлі готельні 1%;
Будівлі офісні 1%;
Будівлі торговельні 1%;
Гаражі 0,1%;
Будівлі промислові та склади 0,25%;
Будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) 1%;
Господарські (присадибні) будівлі 0%;
Інші будівлі 0,1%
Таким чином, ставка податку коливається в залежності від цільового призначення нежитлового приміщення, яке перебуває у власності особи.
Згідно з абзацом 7 підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Відповідно до підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.
Згідно з пунктом 5.3 статті 5 ПК України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.
Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507 затверджено та введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України.
Класифікатор забезпечує уніфікацію об`єктів нерухомості за функціональним призначенням та містить Методику класифікації будівель за головною класифікаційною ознакою.
Визначення належності об`єкта нежитлової нерухомості (будівлі, приміщення) до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з Класифікатором.
Відповідно до вказаного ДК 018-2000 об`єктами класифікації є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
У розділі 1 ДК 018-2000 наведено визначення, згідно з якими:
- споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт;
- будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів;
- інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та ін.
Відповідно до ДК 018-2000 будівлі лікарень та оздоровчих закладів 1264 включають в себе, зокрема:
заклади з надання медичної допомоги хворим та травмованим пацієнтам санаторії, профілакторії, спеціалізовані лікарні, психіатричні диспансери, пологові будинки, материнські та дитячі реабілітаційні центри
Цей клас включає також: лікарні навчальних закладів, шпиталі виправних закладів, в`язниць та збройних сил будівлі, що використовуються для термального та соляного лікування, функціональної реабілітації, пунктів переливання крові, пунктів донорського грудного молока та т. ін.
1264.9 Заклади лікувально-профілактичні та оздоровчі інші.
Суд зазначає, що визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
При цьому, ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 31.01.2018 у справі № 822/2624/16.
Так, у ході судового розгляду, встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та ІКС «Податковий блок» за позивачем обліковується група нежитлових приміщень підвалу №13, 1-го поверху №19-22, 2-го поверху №4-13, 16-18, мезоніну №1-7, V загальною площею 257,0 кв.м. в нежитловій будівлі літ. "Г-2", за адресою: АДРЕСА_1 .
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 897807363101.
Технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна при поточній інвентаризації виконаний посадовою особою ТОВ «АРХІЛАІН» ОСОБА_2 (серія, номер кваліфікаційного сертифіката АЕ 001402, АЕ 005552) та яким найменування об`єкта нерухомого майна: групи нежитлових приміщень №13, 1-го поверху №19-22, 2-го поверху №4-13, 16-18, мезоніну №1-7, V загальною площею 257,0 кв.м. (заклад лікувально-профілактичний та оздоровчий (косметологічний кабінет, масаж, кімнати відпочинку) в нежитловій будівлі літ. "Г-2" . Адреса об`єкта (місце розташування) Харківська область, Харківський район, Харківська територіальна громада, місто Харків, вул. Сковороди Григорія (Пушкінська) 43.
При цьому, позивачем на підтвердження відповідності спірної нерухомості до будівель лікарень та оздоровчих закладів 1264, зокрема, 1264.9 Заклади лікувально-профілактичні та оздоровчі інші (інші будівлі) додано до матеріалів справи експертний висновок АС4 № 2024502.
Так, за змістом експертного висновку АС4 № 2024502 нежитлові приміщення в Літер. Б-2 за адресою: місто Харків, вул. Сковороди Григорія (Пушкінська) 43, віднесено до коду ДКБС 1264.9 заклад лікувально-профілактичний та оздоровчий.
У свою чергу, відповідачем на підтвердження правомірності нарахування податку на належний позивачці комплекс нежитлових будівель по ставці 1% від мінімальної заробітної плати за 1 кв. м. для класу будівель «готель» посилається лише на відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про технічні характеристики нежитлової нерухомості, не визначення підтипу майна, яке належить ОСОБА_1 на праві власності.
Разом з цим, суд наголошує, що по-перше, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав щодо цільового призначення нежитлової будівлі, зокрема у графі «тип об`єкта» вказано нежитлова будівля, а по-друге, визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Крім того, навіть у випадку не відображення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей щодо цільового призначення належної позивачу нежитлової будівлі, ПК України не наділяє контролюючий орган правом на власний розсуд, без законного на те обґрунтування визначати будь-яку ставку податку.
Верховний Суд, розглядаючи подібне за змістом питання, у постанові від 22 жовтня 2025 року у справі № 560/21804/23 зазначив таке:
«За правилами частини другої статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.
Отже, за загальним правилом, якщо особа заперечує актуальність відомостей, внесених до Державного реєстру, останні можуть бути спростовані шляхом надання для дослідження документів, на підставі яких може бути доведено чи спростовано приналежність належного йому майна до об`єкта оподаткування у розумінні вимог податкового законодавства. Аналогічний підхід впроваджено законодавцем і у нормі підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, яка передбачає можливість встановлення бази оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки на підставі відомостей Державного реєстру, але й з урахуванням оригіналів документів платника податків, зокрема документів про право власності».
Виходячи з наведеного правового підходу, сформульованого Верховним Судом, суд зазначає, що відсутність у витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей щодо коду класифікації будівель відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 у цій конкретній справі не може бути підставою для застосування ставки податку у розмірі 1 відсотка.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.03.2026 по справі № 520/21766/23, яка в силу частини 5 статті 242 КАС України підлягає обов`язковому врахуванню.
За викладених обставин, враховуючи те, що відповідачем не викладено доводів на спростування експертного висновку АС4 № 2024502, суд дійшов висновку, що ГУ ДПС в Харківській області необґрунтовано кваліфіковано нежитлову власність позивача в якості об`єкту оподаткування податком на нерухоме майно за ставкою 1% як для готельних будівель.
Обґрунтованих доводів того, що при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивач не мав права застосовувати ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у розмірі 0,1 %, встановленому Рішенням № 542/17 для «інші будівлі», контролюючим органом не наведено.
В силу частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, відповідач правомірності свого рішення належним чином не довів.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, податковий орган при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2023 рік діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ПК України, отже, наявні підстави для його скасування в судовому порядку.
За таких обставин вказані приміщення: група нежитлових приміщень підвалу №13, 1-го поверху №19-22, 2-го поверху №4-13, 16-18, мезоніну №1-7, V (заклад лікувально- профілактичний та оздоровчий (косметологічний кабінет, масаж, кімнати відпочинку)) в літ. «Г-2», яка розташована за адресою об`єкта Харківська область, Харківський район, Харківська територіальна громада, місто Харків, вулиця Сковороди Григорія 43, та яка має Ідентифікатор об`єкта нерухомого майна 01.3624240.4999923.20250610.61.8007.94, та внесена до Реєстру будівельноі діяльності за Реєстраційним номером ТІ01:1383-8378-9778-6783 , підпадає під дію підпункту 8 (інші) пункту 5 Додатку №1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 Про місцеві податки і збори у місті Харкові (з подальшими змінами та доповненнями), оскільки не є готелем, офісом, торгівельним приміщенням, а також не є будівлею для публічних виступів, тому до вказаних нежитлових будівель має бути застосована ставка податку в розмірі 0,1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року. А оскільки п.8 Додатку №1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 Про місцеві податки і збори у місті Харкові (пункти 7, 8 додатка 1 в редакції рішення 29 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 19.08.2024 №633/24 зі змінами та доповненнями, внесеними згідно з рішенням 33 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 03.12.2024 № 683/24, 38 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 30.04.2025 № 801/25) встановлено, що за період з 01 квітня 2023 року по 30 вересня 2024 року ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що перебуває у власності фізичних осіб, застосовується на рівні 0 відсотків. Відтак, податок обраховується за період з 01.01.2023 по 31.03.2023 року за ставкою « 0,1%», а за період з 01.04.2023 року по 31.12.2023 року за ставкою « 0%» за метр квадратний.
Таким чином, відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 р. № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» зі змінами та доповненнями, група нежитлових приміщень підвалу №13, 1-го поверху №19-22, 2-го поверху №4-13, 16-18, мезоніну №1-7, V (заклад лікувально-профілактичний та оздоровчий (косметологічний кабінет, масаж, кімнати відпочинку)) в літ. «Г-2», яка розташована за адресою об`єкта Харківська область, Харківський район, Харківська територіальна громада, місто Харків, вулиця Сковороди Григорія 43, Ідентифікатор ОНМ 01.3624240.4999923.20250610.61.8007.94, та внесена до Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за Реєстраційним номером ТІ01:1383-8378-9778-6783 підлягають оподаткуванню за період з 01.01.2023 по 31.03.2023 року за ставкою « 0,1%», а за період з 01.04.2023 року по 31.12.2023 року за ставкою « 0%» за метр квадратний, а не за ставкою « 1%», як обчислено адміністративним органом.
Станом на 1 січня 2023 року мінімальна заробітна плата становила - 6700,00 грн., отже ставка податку, яка мала бути застосована до нежитлових будівель позивача у 2023 році становила 6,70 грн. (0,1 % х 6700,00 грн).
Також, судом зроблений розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік за нежитлову будівлю за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, б.43 зальною площею 257,0 кв.м. за ставкою 0,1% (6700,00 грн. х 0,1%)/12 х 3 = 167.50 грн., де 257,0 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6700 грн. - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2023 року; 0,1% - ставка податку, 3 кількість календарних місяців, що підлягали нарахуванню (січень - березень).
Відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області є правомірним в частині визначення податкового зобов`язання за 2023 рік в сумі 167.50 грн., а не в сумі 4 304,75 грн., як визначив відповідач. Тому, вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму 4137,25 грн.
Вказану позицію підтримано постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2026 року по справі №520/29074/25.
Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Розподіл судових витрат щодо сплати судового збору здійснюється відповідно до положень статті 139 КАС України у розмірі 931,26 грн. (з урахуванням часткового задоволення позовних вимог та з урахуванням застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору за подачу позову через систему "Електронний суд").
При цьому, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1937,92 грн.
Суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутися до суду із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору_.
Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ 43983495) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 28.10.2024 року №2546148-2405-2030-UA63120270000028556 в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, у сумі 4137 (чотири тисячі сто тридцять сім) грн. 25 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 931 (дев`ятсот тридцять одна) грн. 26 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ 43983495).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.