Справа № 308/6132/25

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора – ОСОБА_3 , обвинуваченого – ОСОБА_4 та його захисника – ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/666/25 (справа № 308/6132/25), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62025140160000323 від 19.03.2025, про обвинувачення, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Квасово, Берегівського району, Закарпатської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , на посаді оператор-стрілець 1 відділення охорони 3 взводу охорони 3 роти охорони 8 батальйону охорони ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Як вбачається з обвинувального акту, оператор-стрілець 1 відділення охорони 3 взводу охорони 3 роти охорони 8 батальйону охорони ВЧ НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, обізнаним із порядком проходження, несення внутрішньої служби, порядком віддання, виконання наказів військовослужбовцями, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 29, 35, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 11, 17 Закону України «Про оборону України», діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, 03.12.2024, приблизно о 09.00 год., перебуваючи в розташуванні 8 батальйону ВЧ НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , маючи об`єктивну можливість виконати наказ командира, без поважних причин та без законних підстав, відкрито відмовився виконати наказ Голови адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 02.12.2024 № 178-РС, щодо звільнення певних осіб рядового, сержантського та старшинського складу НОМЕР_3 окремої бригади охорони із займаних посад, виключення зі списків особового складу Державної спеціальної служби транспорту та направлення їх для подальшого проходження військової служби до ВЧ НОМЕР_4 , доведений до особового складу 8 батальйону охорони ВЧ НОМЕР_2 , т.в.о. заступником командира батальйону з МПЗ ВЧ НОМЕР_2 , капітаном ОСОБА_6 .
За таких обставин ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: непокора - відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Враховуючи те, що обвинувачений  ОСОБА_4  після роз`яснення йому суті обвинувачення за ч. 4 ст. 402 КК України та положень ст. 63 Конституції України і ст. 18 КПК України, пояснив, що обвинувачення йому зрозуміле, однак свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті він не визнає, при цьому погодився давати покази. Судом був затверджений повний порядок дослідження доказів та проведено судовий розгляд у повному обсязі. 

Обвинувачений  ОСОБА_4  пояснив суду наступне: 23 листопада 2024 року їх вивезли у Шептицький, потім вони були у Лисичанську Луганської області, номер ВЧ він не пам`ятає, їх переглянули медики і їх завернули назад, але не всіх, переглянули документи і завернули. 29 листопада 2024 року він подавав рапорт про те, що він не відмовляється від військової служби, проте не може за станом здоров`я, його направили на ВЛК, яке він пройшов вже у 2025 році із висновком про придатність лише у тилових частинах та охороні. Через відмову було розслідування, йому пред`явили обвинувачення. При цьому, він подавав всіх наявні у нього документи, всі довідки. Він проходив службу у ВЧ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , присягу прийняв у 2022 році, був обізнаний зі Статутом, Дисциплінарним статутом, його ознайомлювали зі статтями 402, 407, 408 КК України. 
03.12.2024 року на території підрозділу ОСОБА_6 зачитав наказ, зміст йому був зрозумілий, при свідках: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , інших не пам`ятає, після чого він відмовився від виконання наказу за станом здоров`я, оскільки не може бігати через хворобу хребта. До медичної частини звертався усно, йому ставили уколи і необґрунтовано відмовляли у лікуванні у період з 29.11.2024 року по 03.12.2024 року. 

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , військовий ВЧ НОМЕР_2 , командир роти охорони, неприязних стосунків із присутніми не має, товариші по службі, із обвинуваченим, пояснив суду наступне: наприкінці грудня 2024 року, у АДРЕСА_2 , на об`єкті ВЧ НОМЕР_2 , був відбір військовослужбовців з їх підрозділу у ЗСУ. Відбувалося шикування, зачитали список військовослужбовців які мали їхати на схід, запитували чи згідні/незгідні, частина військовослужбовців відмовилася. ОСОБА_10 відмовився, мотивував проблемами зі здоров`ям, необхідністю проходження ВЛК. Ті хто погодився, поїхали на схід, всі поїхали, незважаючи на відмову, потім частину повернули, ОСОБА_10 у тому числі, до тижня це було, двох повернули. Це він чув на рівні розмов через що повернули, і далі ОСОБА_10 продовжував проходити службу. Проходив повторне обстеження, був визнаний обмежено придатним, по інформації медичної частини. Хото доводив наказ ОСОБА_10 він точно не пам`ятає, хтось з офіцерів. Відмову ОСОБА_10 обґрунтував проблемами зі здоров`ям. Приїжджав працівник прокуратури і складав документацію. ОСОБА_10 звертався до медичної частини із проблемами зі здоров`ям. Чи направлявся на ВЛК і чи надавав медичну документацію – сказати не може. ОСОБА_10 періодично проходив лікування. 

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований у м. Маріуполь, є ВПО, проживає у АДРЕСА_4 , звільнений із 710 бригади ВЧ НОМЕР_2 , перебував у дружніх стосунках із обвинуваченим, повідомив суду наступне: він проводив відео зйомку, коли оголошували розпорядження. У цей день було зачитане розпорядження пі підписі запитували у військовослужбовців чи вони згодні із цим розпорядженням. Деякі військовослужбовці сказали що ні, у зв`язку зі станом здоров`я. це було наприкінці 2024 року у с. Волосянка, Закарпатської області, у постійному пункті дислокації батальйону, де він проходив військову службу як старший солдат, зйомку проводив на телефон, шикування відбувалося о 09.00 ранку, потім перерахували всіх і на плацу відбувалося оголошення розпорядження. Оголошував капітан безпеки ОСОБА_6 при оголошенні точно був і ОСОБА_12 , це відклалося у пам`яті, ОСОБА_13 ще був, інших – він не пам`ятає, командир роти був. ОСОБА_10 не погодився у зв`яжу зі станом здоров`я. Який стан його здоров`я був сказати точно не може. Швидку ОСОБА_10 не викликали, а у лікарню він їздив. Наказ був про звільнення з цієї частини і направлення у Шептицький. Чи щось повідомляв ОСОБА_10 ще – він не бачив. ОСОБА_10 продовжив далі служити. На палцу буцло приблизно 5 – 7 осіб. Прилюдно ОСОБА_10 не казав, що у нього є медична документація, ніхто не просив надати таку документацію. 

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 , пенсіонер, ВЧ НОМЕР_2 , капітан, заступник командира роти МПЗ, із обвинуваченим вони служили у одній частині, неприязного відношення до нього не має, пояснив суду наступне: 03.12.2024 року у військовій частині НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 , до особового складу батальйону був зачитаний наказ про звільнення з посад і вони повинні були переміститися до ЗСУ, до різних частин. Деякі військовозобов`язані, 7 чоловік, відмовилися виконувати наказ за станом здоров`я. при оголошенні був присутній обвинувачений, проте його прізвище він не пам`ятає. Оголошував він, відеофіксацію проводив ОСОБА_7 , зранку, близько 09.00 год., під час ранкового шикування, ОСОБА_10 був виведений зі строю, сказав, що не може виконати наказ через поганий стан здоров`я, не повідомляв про ці обставини раніше, візуально він нічого не помітив. Чи звертався ОСОБА_10 до медиків або ШМД йому не відомо. Наказ голови 178-РС від 02.12.2024 року, був складений акт про фактичну відмову, а потім він був відправлений у штаб Т0950 у м. Шептицький, факт відмови він підтверджує. Чи звертався ОСОБА_10 до медичної частини йому невідомо. На той час він був заступником командира батальйону з виховної роботи, наступні дії йому не відомі. 

Згідно з ч. 1, 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Отже, однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін, яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити подання доказів на обґрунтування обставин, на які посилається.
На виконання вказаних положень закону, суд створював усі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідив усі надані сторонами кримінального провадження докази та надав їм оцінку, неодноразово відкладав завершення судового розгляду задля та виклику свідків сторони обвинувачення.
Судом було вжито всіх заходів, передбачених КПК щодо забезпечення явки свідків сторони обвинувачення: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , шляхом направлення судових повісток, які вручені не були через відсутність свідків за місцем їх проживання. Застосування приводу було недоцільним, оскільки прокурор повідомив суду, що ці свідки є військовослужбовцями та проходять військову службу, а допит у режимі ВКЗ також не надалося можливим забезпечити через відсутність Інтернет зв`язку. 
Прокурор не наполягав на їх допиті, обвинувачений та його захисник також не наполягали на допити цих свідків з огляду на неможливість встановлення їх місцезнаходження, та обізнаність обвинуваченого про факт їх перебування на військовій службі, тому, з метою уникнення подальшого затягування розгляду кримінального провадження, у зв`язку із введенням воєнного стану в України та його не завершення на час розгляду кримінального провадження, судом було прийняте рішення, змінити раніше затверджений порядок дослідження доказів у відповідності до ч. 2 ст. 349 КПК України та завершити розгляд кримінального провадження без допиту цих свідків, оскільки судом були вичерпані всі передбачені КПК України можливості задля їх виклику до суду.

Безпосередньо в судовому засіданні судом досліджені всі докази надані стороною обвинувачення (в тому числі з метою перевірки належності та допустимості доказів), а саме:
-а.с. 74 - 75, т. 1, повідомлення Військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2025 року № 5/28/391 на ім`я ТУ ДБР, розташованого у м. Львові про вчинення військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації (на особливий період) військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, з якого вбачається, що військова частина НОМЕР_2 повідомила про наявність ознак кримінального злочину, щодо військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації (на особливий період) військової частини НОМЕР_2 . Солдат ОСОБА_4 та інші є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 , яких у відповідності до чинного законодавства у встановленому порядку було зараховано на військову службу до військової частини НОМЕР_2 . 03.12.2024 група військовослужбовців НОМЕР_6 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , серед яких і солдат ОСОБА_4 перебуваючи в пункті дислокації підрозділу в населеному пункті АДРЕСА_2 заявили про відмову виконувати наказ Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 02.12.2024 року № 178-РС щодо звільнення з займаних посад, виключення зі списків особового складу Державної спеціальної служби транспорту і направлення для подальшого проходження військової служби до Збройних Сил України. З метою встановлення причин та обставин, що спонукали щодо невиконання наказів командування, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 05.12.2024 № 451 було призначено службове розслідування, за результатами якого, було встановлено, що сім військовослужбовців, серед яких і солдат ОСОБА_4 не мали законних підстав не виконувати наказ командування. В діях зазначених семи військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 вбачаються неправомірні дії, кримінальне правопорушення згідно передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України “Непокора, тобто від відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану”.
-а.с. 76 – 84, т. 1, акт службового розслідування від 29.01.2025 року, з якого вбачається, що 03.12.2024 група військовослужбовців 8 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , серед яких: солдат ОСОБА_4 , перебуваючи в пункті дислокації підрозділу в населеному пункті АДРЕСА_2 , заявили про відмову виконувати Наказ Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 02.12.2024 № 178-РС щодо їх звільнення з займаних посад, виключення зі списків особового складу Державної спеціальної служби транспорту і направлення для подальшого проходження військової служби до Збройних Сил України. Про що командиром НОМЕР_6 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_16 було подано відповідний рапорт. При цьому, оператор - стрілець І відділення охорони 3 взводу охорони 3 роти охорони 8 батальйону охорони військової частини НОМЕР_7 солдат ОСОБА_4 пояснив, що станом на 03.12.2024 був не в змозі виконати наказ командування стосовно його направлення на проходження подальшої служби в Збройних Силах України через незадовільний стан здоров`я. Військовослужбовець зазначив, що від служби у військовій частині НОМЕР_2 він не відмовляється. Оператор-стрілець 1 відділення охорони 3 взводу охорони 3 роти охорони військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 актуального висновку ВЛК не має. Після даної події (відмови виконати наказ), старшого солдата направлено на ВЛК медичною службою бригади у ІНФОРМАЦІЯ_7 , В/Ч НОМЕР_8 . Отримавши направлення на ВЛК та пізніше реєстрацію, солдат ОСОБА_4 розпочав проходження ВЛК 03.01.2024. Однак на момент завершення даного розслідування, ВЛК не закінчено та висновок не отримано через значну завантаженість медичного закладу. Солдат ОСОБА_4 у підтвердження свого незадовільного стану здоров`я надав копію медичної карти стаціонарного хворого № 1632/203 від 09.07.2024 з госпіталя (військової частини НОМЕР_9 АДРЕСА_6 ) та копію консультативного висновку від 09 грудня 2024 року спеціаліста КНП «Обласний клінічний центр нейрохірургії та неврології». За медичною характеристикою від медичної служби військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 під час служби у Т0950 з 07.07.2024 по 09.07.2024 проходив стаціонарне лікування у В/Ч НОМЕР_9 , звертався на консультацію до травматолога В/Ч НОМЕР_9 ; під час служби у Т0910 солдат ОСОБА_4 звертався до медичних працівників 8 батальйону охорони військової частини НОМЕР_7 зі скаргами на люмбалгію, ішіас. Таким чином на момент доведення Наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 02.12.2024 № 178-РС щодо вибуття у підрозділи Збройних Сил України для подальшого проходження служби, усі сім зазначених військовослужбовців не мали чітких медичних протипоказань і вважалися як такі, що придатні до військової служби. Службовим розслідуванням була встановлена наявність ознак вини у формі прямого умислу в діянні солдата ОСОБА_4 , що є визначальною складовою суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України “Непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану”. Що й зумовило звернення до ТУ ДБР розташованого у місті Львові із вищезазначеним повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. 
-а.с. 85, т. 1, наказ командира Військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 від 05.12.2024 року № 451 «Про призначення службового розслідування», з якого вбачається, що: було прийнято рішення провести службове розслідування з метою встановлення усіх причин та обставин, які сприяли (спонукали) до порушення військової дисципліни, а саме: відмови 03.12.2021 від виконання наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 02.12.2024 № 178-РС військовослужбовцями 8 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 : оператором-стрільцем 1 відділення охорони 3 взводу охорони 3 роти охорони солдатом ОСОБА_17 .
-а.с. 86, т. 1, рапорт від 05.12.2024 року командира 8 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_18 про факт того, що військовослужбовець: оператор – стрілець 1 відділення охорони 3 взводу охорони 3 рота охорони 8 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 , - 03.12.2024 року у пункті постійної дислокації 3 роти охорони НОМЕР_6 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , який розташовано у АДРЕСА_2 , у присутності свідків, близько 09 години 00 хвилин, відмовився від виконання наказу Голови Адміністрації Держспецтрансслужби від 02.12.2024 № 178РС та здійснювати переміщення до військової частини НОМЕР_4 , чим порушили даний наказ.
-а.с. 87, т. 1, наказ командира Військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 від 27.12.2024 року № 627 «Про продовження строку проведення службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 05 грудня 2024 року № 451» за яким був продовжений строк проведення службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 05 грудня 2024 року № 451 до 29 січня 2025 року. 
-а.с. 88, т. 1, рапорт заступника начальника штабу НОМЕР_6 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_19 про необхідність продовження строку службового розслідування, до 30.01.2025 року.
-а.с. 89, т. 1, Акт про фіксацію відмови від виконання наказу Голови Адміністрації Держспецтрансслужби від 02.12.2024 № 178РС щодо переміщення о/с до в/ч НОМЕР_4 , з якого вбачається, що: перебуваючи 03.12.2024 у пункті постійної дислокації 3 роти охорони НОМЕР_6 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , який розташовано у АДРЕСА_2 , близько 09 години 00 хвилин, сім військовослужбовців, серед яких і солдат ОСОБА_4 , відмовились від виконання наказу Голови Адміністрації Держспецтрансслужби від 02.12.2024 № 178РС та здійснювати переміщення до військової частини НОМЕР_4 , чим порушили даний наказ. Із позначкою навпроти солдат ОСОБА_4 – з погіршенням станом здоров`я та який містить особистий підпис ОСОБА_4 
-а.с. 90 - 96, т. 1, Витяг з Наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 02 грудня 2024 року № 178-РС, з якого вбачається, що: відповідно до пунктів 10 та 144 Положення про проходження громадянами України військової служби у збройних сила України, пункту 11 Положення про державну спеціальну службу транспорту, доручення Міністра оборони України від 15.10.2024 № 856/дск/5 осіб рядового, сержантського і старшинського складу НОМЕР_3 окремої бригади охорони, слід звільнити з займаних посад, виключити зі списків особового складу державної спеціальної служби транспорту і направити для подальшого проходження військової служби до Збройних Сил України: солдата ОСОБА_4 , оператора – стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони батальйону охорони (п. 50).
-а.с. 97 -99, т. 1, витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 від 03.12.2024 року № 72, за яким: було прийняте рішення осіб рядового, сержантського і старшинського складу, звільнених із займаних посад, виключених зі списків особового складу Державної спеціальної служби транспорту і направлених наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 02 грудня 2024 року № 178-РС для подальшого проходження військової служби до Збройних Сил України, вважати такими, що справи та посади здали і вибули до військової частини НОМЕР_4 , забезпечити повсякденними наборами сухих продуктів на 01 (одну) добу: серед яких і солдат ОСОБА_4 , оператор – стрілець 1 відділення охорони 3 взводу охорони 3 роти охорони 8 батальйону охорони, з 3 грудня 2024 року було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 . Підстава: витяг із наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 02.12.2024 № 178-РС (вх. № 5/27/913 від 02.12.2024) (п. 2.50).
-а.с. 100, т. 1, витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 від 17.11.2024 року № 56, за яким було прийняте рішення: 4. вважати такими, що вибули: 4.1. У відрядження: у військову частину НОМЕР_10 , АДРЕСА_7 з 18 листопада 2024 року для супроводу військовослужбовців, з 18 листопада 2024 року зняти з продовольчого забезпечення та забезпечити добовим повсякденним набором продуктів на 01 (одну) добу: підполковника ОСОБА_20 , заступника командира НОМЕР_6 батальйону охорони з морально - психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 , тимчасове виконання обов`язків заступника командира НОМЕР_6 батальйону охорони з морально - психологічного забезпечення покласти на заступника командира 2 роти охорони з морально - психологічного забезпечення 8 батальйону охорони капітана ОСОБА_6 ; підстава: посвідчення про відрядження № 1435 від 17.11.2024.
-а.с. 101, т. 1, постанова про визнання документом від 19.03.2025 року, за якою слідчим було визнано в рамках кримінального провадження № 62025140160000323 від 19.03.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, копії матеріалів службового розслідування за фактом вчинення непокори солдатом ОСОБА_4 - документом; постанову разом з завіреними слідчим копіями документів долучено до матеріалів кримінального провадження № 62025140160000323 від 19.03.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
-а.с. 102 – 103, т. 1, протокол огляду предметів від 19.03.2025 року, із CD-R диском до нього, з якого вбачається, що: На диску міститься файл, який включає в себе відеозапис зазначеного вище факту, який триває 4.33 хв. та на якому зафіксовано подвір`я військового підрозділу, де вишикувані військовослужбовці та яким починають доводити наказ Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 02.12.2024 № 178-РС, щодо звільнення певних осіб рядового, сержантського та старшинського складу НОМЕР_3 окремої бригади охорони із займаних посад, виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_8 та направлення їх для подальшого проходження військової служби до ЗСУ. Наказ доведений до особового складу 8 батальйону охорони ВЧ НОМЕР_2 , т.в.о. заступником командира батальйону з МПЗ ВЧ НОМЕР_2 , капітаном ОСОБА_6 . Капітаном ОСОБА_6 зачитано наказ, доведено його зміст до особового складу підрозділу, якого це стосується, після чого кілька військовослужбовців заявили, що в силу певних обставин не можуть виконати наказ. Таких військовослужбовців було 7, кожен з яких виразили неготовність до виконання проголошеного наказу, посилаючись на проблеми зі здоров`ям, тобто відкрито відмовились виконати наказ командира. Зокрема, на 1 хв. 33 с. було проголошено прізвище солдата ОСОБА_4 . На 2 хв. 32 с. доведення наказу було завершено та військовослужбовцям було задано питання, чи все зрозуміло і чи всі готові виконати наказ. На 2 хв. 50 с. зі строю вийшло 7 військовослужбовців, які всі відкрито відмовились виконати наказ командира, посилаючись на проблеми зі здоров`ям. На 3 хв. 49 с. було задано питання одному з військовослужбовців з числа тих, хто вийшов зі строю. Зазначений військовослужбовець представився як ОСОБА_4 та на запитання командира чи відмовляється той виконати наказ – відповів ствердно, мотивуючи це тим, що стан його здоров`я не дозволяє йому це зробити. На 04.00 хв. запису військовослужбовців, які відкрито відмовилися виконати наказ командира – вишукали в окрему шеренгу. 
-а.с. 104, т. 1, постанова про визнання речовим доказом від 19.03.2025 року, за якою: CD-R диск білого кольору з написом «MyMedia» на якому міститься факт доведення наказу начальника та на якому зафіксовано факт відмови військовослужбовця від його виконання, був визнаний речовим доказом. 
-а.с. 105, т. 1, витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 від 14.10.2024 року № 22, за яким було прийняте рішення: 3. Відповідно до спільних директив Міністерства оборони України та Державної спеціальної служби транспорту від 18 червня 2024 року № Д-4ДСК та від 17 липня 2024 року № Д-5ДСК щодо проведення організаційних заходів у Державній спеціальній службі транспорту у 2024 році нижчепоймспованих осіб рядового, сержантського та старшинського складу військової частини НОМЕР_5 , звільнених із займаних посад і призначених наказом Голови Адміністрації Держспецтрансслужби від 23 вересня 2024 року № 119-РС на посади у військовій частині НОМЕР_2 , вважати такими, що з 14 жовтня 2024 року справи та посади прийняли і приступили до виконання службових обов`язків: 3.80. Солдата ОСОБА_21 , НОМЕР_11 , за посадою оператора-стрільця 1 відділення охорони 3 взводу охорони 3 роти охорони 8 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , та з 14 жовтня 2024 року зарахувати до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , на всі види забезпечення, а на продовольче забезпечення з 15 жовтня 2024 року. Підстава: витяг із наказу Голови Адміністрації Держспецтрансслужби від 23.09.2024 № 119-РС (вх. № 5/27/75 від 02.10.2024).
-а.с. 106, т. 1, медична характеристика ОСОБА_4 , з якої вбачається, що: за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_5 солдат ОСОБА_4 за медичною допомогою звертався: з 02.07.2024 по 09.07.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні у В/Ч НОМЕР_9 з діагнозом: Радикулопатія, остеохондроз поперекового відділу хребта. 19.08.2024 звертався на консультацію до травматолога в В/Ч НОМЕР_9 та отримав діагноз: Обмежений остеохондроз міжхребцевих дисків поперекового відділу хребта, деформуючий спондельоз поперекового відділу хребта 1 ступеня з больовим синдромом після фізичних навантажень. Об`єктивно: за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_4 04.12.2024 звертався до медичних працівників 8 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 з скаргами на люмбалгію, ішіас. Був направлений на консультацію до лікаря в КНП «ОКЦНН» ЗОР. 09.12.2024 відвідував лікаря невропатолога, після проведення амбулаторного огляду будо встановлено діагноз: ДДЗХ з стійким лівобічним лімбоішалгічним компонентом.
-а.с. 107, т. 1, службова характеристика солдата ОСОБА_4 , згідно якої: працездатність військовослужбовця посередня. Фізично розвинутий задовільно через проблеми зі здоров`ям.
-а.с. 109 – 112, т. 1, копія військового квитка серії НОМЕР_12 та паспорту ВО 639805 ОСОБА_4 
-а.с. 113, т. 1, медична карта стаціонарного хворого № 1632/203 Військової частини НОМЕР_9 за період з 02.07.2024 року по 09.07.2024 року, із епікризом: підгостра вертеброгенна попереково – крижова радикулопатія L5-S1 корінців зліва з помірно вираженим больовим та м`язево – тонічним синдромами; остеохондроз поперекового відділу хребта, екструзія L5-S1, протрузія L2- L3, L4- L5 МХД; та рекомендаціями: звільнити від фізичних навантажень, заступань в наряди, носіння бронежилету на 5 днів. Результат медичного лікування: виписаний з поліпшенням. 
-а.с. 114, т. 1, консультативний висновок КНП «Обласний клінічний центр нейрохірургії та неврології» ЗОР щодо ОСОБА_4 від 09.12.2024 року, якому були встановлені наступні діагнози: Дегенеративно – дистрофічне захворювання хребта, екструзія L5-S1 м/х диску, протрузія L2- L3, L4- L5 м/х диску, нестабільність L5-S1, вторинний стеноз м/х отворів на рівні L4-S1, з стійким лівобічним лімбоішіалгічним синдромом, м`язево – тонічним компонентом. Та рекомендовано: продовжити подальше лікування за місцем служби, обмежити фізичні навантаження. 
-а.с. 115, т. 1, довідка ВЛК щодо солдата ОСОБА_4 від 21.02.2025 року № 610/773, з якої вбачається, що був проведений медичний огляд ВЛК в/ч НОМЕР_9 21 лютого 2025 року, та встановлений діагноз: Хронічний вертеброгенний попереково - крижовий радикуліт з ураженням L5-S1 корінців зліва з незначним порушенням функції лівої нижньої кінцівки. (М51.1). Обмежений остеохондроз міжхребцевих дисків шийного, грудного, поперекового відділу хребта І (першого) ступеня. Екструзія МХД L5-S1. Протрузії МХД L2-L3, L4-L5. Нестабільність С4-С5 хребців. Кили Шморля L3, L4 хребців. Лівобічний сакроілеїт. Деформуючий спондильоз шийного, грудного, поперекового відділів хребта І (першого) ступеня з больовим синдромом після фізичних навантажень, незначним порушенням функції хребта. (М42.1). Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. Наслідки перенесеного закритого перелому (12.2019) латеральної кісточки лівого гомілкового - ступневого суглоба у вигляді консолідованого перелому із зрощенням дистального тібіо - фібулярного зчленування, посттравматичної (12.2019) контрактури лівого гомілкового - ступеневого суглоба з больовим синдромом при фізичних навантаженнях. (Т93.2). Травма, НІ, не пов`язана з проходженням військової служби. (Довідка про обставини травми відсутня). Згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості травма відноситься до тяжких. (Наказом МОЗ № 370 від 04.07.2007). Ішемічна хвороба серця. Атеросклеротичний кардіосклероз. Атеросклеротична недостатність мітрального клапана з регургітаціею першого ступеня. СН0.(125). Аліментарно - конституційне ожиріння першого ступеня. (Е66.9). Гіпертрофія носової раковини. (J34.3). Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статей 38в, 13в, 61б, 64в, 23в графи ІІ Розкладу хвороб. Придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах. закладах (установах) медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку оперативного забезпечення, охорони. Такі особи с непридатними до служби у підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, наводних кораблях, у спец спорудах. 

Згідно вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Як зазначено у ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно із ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру та спеціальної конфіскації. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Частина 4 статті 402 КК України встановлює кримінальну відповідальність за: непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, а також інше умисне невиконання наказу, вчинену в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
При цьому, з суб`єктивної сторони відкрита відмова виконати наказ начальника вчинюється тільки з прямим умислом, а інше умисне невиконання наказу може бути вчинене як з прямим, так і непрямим умислом. Ставлення до тяжких наслідків - необережна форма вини. Мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними і для його кваліфікації значення не мають.
Передбачене ч. 4 ст. 402 КК України кримінальне правопорушення є злочином з формальним складом, а отже кримінальна відповідальність за його вчинення не залежить від настання суспільно-небезпечних наслідків. Сама собою непокора в період воєнного стану є небезпечним військовим злочином, який посягає на встановлений порядок підлеглості та військової честі і породжує неорганізованість та безладдя у військових частинах, а отже безсумнівно негативно позначається на боєготовності та боєздатності військових формувань.
До аналогічних висновків дійшов Верховний суд у постановах: від 20.03.2024 року у справі № 233/1446/22 (провадження № 51-5644 км 23) та від 27.03.2025 року у справі № 953/3196/23
(провадження № 51-4503км24). 
Так, відповідно до п. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.  Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
За приписами п. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.  Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Під наказом розуміється одна з форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. Наказ завжди має бути конкретним.
Більше того, приписами вказаних статутів установлено обов`язковість виконання підлеглим будь-якої законної вимоги керівника.
За пунктом 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України право командира – віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого – їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
Згідно з ч. 2 ст. 41 КК України наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Відповідно до п. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Проаналізувавши всі вищезазначені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, а також з точки зору їх достатності, належності та допустимості, суд дійшов до наступних висновків. 
Судом проаналізовано надану стороною обвинувачення медичну документацію обвинуваченого ОСОБА_4 та встановлено, що як до події кримінального правопорушення - 03.12.2024 року, у період з 02.07.2024 року по 09.07.2024 року він проходив стаціонарне лікування, що підтверджується медичною картою стаціонарного хворого № 1632/203 Військової частини НОМЕР_9 (а.с. 113, т. 1), та йому були встановлені наступні діагнози: підгостра вертеброгенна попереково – крижова радикулопатія L5-S1 корінців зліва з помірно вираженим больовим та м`язево – тонічним синдромами; остеохондроз поперекового відділу хребта, екструзія L5-S1, протрузія L2- L3, L4- L5 МХД; де йому були надані рекомендації: звільнити від фізичних навантажень, заступань в наряди, носіння бронежилету на 5 днів. Результат медичного лікування: виписаний з поліпшенням. Так і безпосередньо після дати події кримінального правопорушення - 03.12.2024 року, - 09.12.2024 року ОСОБА_4 був наданий консультативний висновок КНП «Обласний клінічний центр нейрохірургії та неврології» ЗОР від 09.12.2024 року, та встановлені наступні діагнози: Дегенеративно – дистрофічне захворювання хребта, екструзія L5-S1 м/х диску, протрузія L2- L3, L4- L5 м/х диску, нестабільність L5-S1, вторинний стеноз м/х отворів на рівні L4-S1, з стійким лівобічним лімбоішіалгічним синдромом, м`язево – тонічним компонентом, та рекомендовано: продовжити подальше лікування за місцем служби, обмежити фізичні навантаження (а.с. 114, т. 1). 
При цьому, ВЧ НОМЕР_2 ці обставини були відомі, що підтверджується медичною та службовою характеристикою солдата ОСОБА_4 . 
Суд враховує, що ВЧ НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 був направлений на ВЛК, отримавши направлення на ВЛК та пізніше реєстрацію, солдат ОСОБА_4 розпочав проходження ВЛК 03.01.2024. Однак ВЛК не було закінчено, на момент події кримінального правопорушення, та висновок не отримано через значну завантаженість медичного закладу, що прямо встановлено в ході службового розслідування та зазначено у акт службового розслідування від 29.01.2025 року (а.с. 76 – 84, т. 1), тобто обвинувачений ОСОБА_4 не закінчив проходження ВЛК з причин, які не залежали від його волі.
У подальшому, 21.02.2025 року, через 3 місяці після події кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_4 пройшов ВЛК, що підтверджується довідкою ВЛК від 21.02.2025 року № 610/773 (а.с. 115, т. 1), з якої вбачається, що ВЛК в/ч НОМЕР_9 був проведений медичний огляд солдата ОСОБА_4 21 лютого 2025 року, та встановлений діагноз: Хронічний вертеброгенний попереково - крижовий радикуліт з ураженням L5-S1 корінців зліва з незначним порушенням функції лівої нижньої кінцівки. (М51.1). Обмежений остеохондроз міжхребцевих дисків шийного, грудного, поперекового відділу хребта І (першого) ступеня. Екструзія МХД L5-S1. Протрузії МХД L2-L3, L4-L5. Нестабільність С4-С5 хребців. Кили Шморля L3, L4 хребців. Лівобічний сакроілеїт. Деформуючий спондильоз шийного, грудного, поперекового відділів хребта І (першого) ступеня з больовим синдромом після фізичних навантажень, незначним порушенням функції хребта. (М42.1). Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. Наслідки перенесеного закритого перелому (12.2019) латеральної кісточки лівого гомілкового - ступневого суглоба у вигляді консолідованого перелому із зрощенням дистального тібіо - фібулярного зчленування, посттравматичної (12.2019) контрактури лівого гомілкового - ступеневого суглоба з больовим синдромом при фізичних навантаженнях. (Т93.2). Травма, НІ, не пов`язана з проходженням військової служби. (Довідка про обставини травми відсутня). Згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості травма відноситься до тяжких. (Наказом МОЗ № 370 від 04.07.2007). Ішемічна хвороба серця. Атеросклеротичний кардіосклероз. Атеросклеротична недостатність мітрального клапана з регургітаціею першого ступеня. СН0.(125). Аліментарно - конституційне ожиріння першого ступеня. (Е66.9). Гіпертрофія носової раковини. (J34.3). Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статей 38в, 13в, 61б, 64в, 23в графи ІІ Розкладу хвороб. Придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах. закладах (установах) медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку оперативного забезпечення, охорони. Такі особи с непридатними до служби у підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, наводних кораблях, у спец спорудах. 
При цьому прокурор не перевірив цей  факт та не надав суду жодного доказу на підтвердження того факту, що нове місце служби відповідає критеріям, наведеним ВЛК у своєму висновку, а також той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 міг за станом здоров`я проходити службу у цій новій військовій частині. 
Тоді, як показами свідків та обвинуваченого також підтверджується, що обвинуваченого ОСОБА_4 , незважаючи на відмову, було направлено у нову військову частину, проте оглянуто лікарями та повернуто до ВЧ НОМЕР_2 саме за станом здоров`я. Тобто різні лікарі, у різних місцях України, дійшли однакових висновків, про неможливість проходження ним військової служби за новим місцем служби. 
Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 в цілому не відмовлявся від продовження військової служби, тобто не мав на меті уникнути повністю військової служби, та, як на час події кримінального правопорушення, так і на час розгляду кримінального провадження, продовжував проходити військову службу у військовій частині, яка підходить йому за станом здоров`я, згідно наданого висновку ВЛК, що відповідає інтересам Держави. 
Окрім того, суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується за місцем служби позитивно, тобто є свідомим громадянином України, не схильним до порушення встановлених Державою норм та правил. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у обвинуваченого були достатні, документально обґрунтовані підстави задля відмови від виконання наказу саме за станом здоров`я, керівництву ВЧ НОМЕР_2 було відомо про такі обставини, які у подальшому також були підтверджені відповідним висновком ВЛК, тому у його діях відсутня вина та прямий умисел, як обов`язкові складові кримінального правопорушення, що повністю виключає кримінальну відповідальність за вчинення такого кримінального правопорушення. 
Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 1 – 4 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно із ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. 
Стаття 27 Конституції України встановлює, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. 
Як зазначено у ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
За таких обставин, суд, виходячи з загальних засадах кримінального судочинства - верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в сукупності вважає, що під час судового розгляду не здобуто та не надано належних та допустимих доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: непокора - відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, відтак його слід виправдати, оскільки прокурором не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Що узгоджується із стандартами доказування «поза розумним сумнівом».
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України. Арешт на майно не накладався. 
Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, і суд не вбачає підстав задля його обрання до набрання вироком законної сили. 
Судові витрати на залучення експертів - відсутні. 
Керуючись ст.ст. 100, 369, 370, 373, 374, 376, 377, 392, 395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати невинуватим  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, за недоведеністю що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Речові докази: 
-CD-R диск білого кольору з написом «MyMedia» на якому міститься факт доведення наказу начальника та на якому зафіксовано факт відмови військовослужбовця від його виконання, який був визнаний речовим доказом за постановою від 19.03.2025 року, - залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання. 

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.  У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.  Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
В апеляційному порядку може бути оскаржений вирок, який був ухвалений судом першої інстанції і не набрав законної сили. Апеляційну скаргу мають право подати особи, зазначені у ст. 393 КПК України. 
Апеляційна скарга подається  на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції до Закарпатського апеляційного суду, - через суд, який ухвалив судове рішення, тобто через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Апеляційна скарга, якщо інше не передбачено КПК України, може бути подана:  на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.  Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Суд також вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя        ОСОБА_1